336 



IDISLARE. 



18:de Familjen. Boskapsdjur. 



Cavicornia. 



Hithörande idislare skilja sig från de föregående, utom ge- 

 nom andra kännetecken, hufvud sak ligen genom vissa karakteri- 

 stiska afvikelser i hornbildningen. På pannbenet uppväxer 

 nemligen hos dem tvenne spetsiga benutskott, kallade qvickar, 

 hvilka hvardera slidformigt omgifvas af en hornskifva, som icke 

 afFaller, utan deremot under djurets hela lifstid, genom nya 

 hornaflagringar nedtill, ständigt fortväxer. Sådana ihåliga horn 

 bäras af båda könen, sällan endast af hannarna. Qvicken, 

 eller den inre af benämne bestående delen, är sällan fast och 

 solid, utan vanligen genomborrad af en mängd hål och kanaler, 

 i hvilka blodkärl löpa, samt innehåller föröfrigt ett större eller 

 mindre antal stora celler, som stå i förbindelse med näshålorna 

 och pannbenets kaviteter, hvarigenom de kunna emottaga luft 

 i sitt inre. Kraniets ben sluta sinsemellan tätt tillsammans 

 och någon genombrytning i närheten af ögonen, såsom hos hjor- 

 tarna, finnes icke; ejheller hafva dessa djur några håriga hud- 

 svulster på bakbenen, hvilka deremot äro karakteristiska för 

 hjortarna. Hörntänder saknas alltid. 



Tandformeln: A. i i ^ 32 tänder.. 



6. 8. 6. 



Idislare, tillhörande denna familj, finnas nästan öfver hela 

 jorden. De lefva i större eller mindre hjordar dels i skogrika 

 trakter, dels i vidsträckta, skoglösa grässtepper, dels i höga 

 bergstrakter. Vissa arter äro tröga och otympliga i sina rö- 

 relser, andra åter lifliga och utmärkta genom sina smärta, af- 

 rundade former. 



De slägten, som tillhöra Skandinaviens fauna, kunna karak- 

 teriseras på följande sätt: 



l:sta Gruppen. Getartade idislare (Caprina). Öf- 

 verläppen fårad; näsan hårig; svansen kort, med en 

 likformig hårbeklädnad. 



1. Getter (Capra Linn.). Pannan hvälfd; lår- 

 gropar saknas; hornen kantiga. 



2. Får (Ovis Li^n.). Pannan platt eller något 

 nedsänkt; tårgroparna djupa; hornen kantiga. 



