IDISLATLE. 



337 



2:dra Gruppen. Oxartade idislare (Bovina). Öfver- 

 läppen hel; näsan naken; svansen temligen lång och 

 i spetsen långhårig. 



3. Oxar (Bos Linn.). Tårgropar saknas; hor- 

 nen trinda. 



Getslägtet (Capra Linn.). 



Getterna hafva i allmänhet en kraftig, undersätsig kropps- 

 byggnad, starka och medelmåttigt höga ben samt temligen kort 

 och muskulös hals. Ifrån fåren skilja de sig, utom genom sin 

 k ull riga, uppåtstigande panna, sin raka näsrygg och sitt långa 

 hakskägg*), äfven derigenom att de helt och hållet sakna tår- 

 gropar, att hornen äro på sidorna sammantryckta och bakåt 

 böjda, samt att svansen är kort och vanligen uppåt böjd. 

 Båda könen bära merändels horn och dessa äro kantiga och 

 skrynkliga samt uppåt och bakåt böjda. Honorna hafva 2 

 spenar. Fällen består af 2 slags hår: en finare ull jemte längre 

 ragghår. Endast hos några få arter saknas den finare ullbe- 

 klädnaden sommartiden. 



De vilda getterna äro mycket qvicka och lifliga djur, som 

 söka sina tillhåll i höga bergstrakter, långt ifrån menniskors 

 boningar. Här lefva de familjevis eller i mindre hjordar, och 

 äro i en beständig verksamhet, oroliga, rädda och vaksamma. 

 Vid minsta fara begifva de sig till de mest otillgängliga trakter, 

 hoppa dervid med en beundransvärd säkerhet från klippa till 

 klippa, och klättra upp och ned i de största branter och af- 

 satser. De lifnärä sig af örter, gräs, lafvar, knoppar, löf o. s. 

 v. Parningstiden infaller vanligen om hösten, eller tidigt på 

 våren, och honorna föda omkring 5 månader derefter en å två, 

 sällan flera killingar. 



De yttre olikheter, synnerligen i afseende på hornens form 

 och fällens beskaffenhet, som man icke sällan har att bemärka 

 hos dessa djur, hafva oftast sin orsak i lokala eller klimatiska 

 förhållanden. 



*) Stenbocken, jemte några andra närstående arter, saknar skägg. 

 Zool. 1. Däggdjur. 22 



