IDISLARE. 



349 



stora hjordar, bestående af flere tusende får, med lätthet kunna 

 hållas tillsammans endast af några få väktare, och att således 

 deras tillsyn sällan är förenad med någon särdeles stor kostnad. 



Det billigaste och tillika mest naturliga sätt att framföda 

 fåren är, att släppa dem ut på tjenliga betesmarker under den 

 tid af året, då de derstädes kunna finna tillräcklig näring. Rö- 

 relsen i den fria naturen är äfven egnad att bibehålla dem vid 

 god helsa. och af det gröna fodret, som de under betningen 

 efter behag kunna utvälja, må de alltid bättre än af hö, och 

 halm under stallfodringen. I vissa delar af landet låter man 

 fåren gå ute, såväl om natten som om dagen, och i de norra 

 provinserna få de till och med mångenstädes hela sommaren, 

 utan all tillsyn, ströfva omkring i de vidsträckta betesmarkerna. 

 Men der man icke på sådant sätt vanvårdar dessa nyttiga djur, 

 utan egnar dem en bättre omsorg, plägar man vanligen drifva 

 dem hem från betesmarken om aftonen och låta dem få till- 

 bringa natten inom hus, och sedermera icke utsläppa dem på 

 betet förrän längre fram på morgonen, sedan daggen upptorkat. 



Om vintern vårdar man fåren inom hus, på samma sätt 

 som den öfriga boskapen. Fårhusen böra vara rymliga, ljusa 

 och luftiga, och hvarje får bör derstädes hafva ett utrymme, 

 som motsvarar dess dubbla bredd och tvådubbla längd. Uti 

 trånga, intäppta och osunda hus blifva de deremot ofta hem- 

 sökta af hvarjehanda sjukdomar. Fåren kunna länge undvara 

 vatten, och ju mindre de dricka, ju bättre tyckas de befinna 

 sig. Det är i allmänhet tillräckligt, att endast en gång om 

 dagen låta dem komma till vattnet, men detta bör vara rent 

 och friskt, emedan de af orent vatten ofta få lefversjuka. Salt 

 tycka de mycket om, och man bör emellanåt gifva dem något 

 deraf, för att stärka deras matlust. 



Fåren lefva i månggifte. En god och kraftfull bagge kan 

 vara tillräcklig för 30 å 40 tackor. Parningstiden infaller van- 

 ligen i September eller Oktober; men tackorna kunna dock lik- 

 som husdjuren i allmänhet, äfven vara brunstiga vid andra års- 

 tider. De gå drägtiga ungefär 150 dagar, eller omkring 5 

 månader, och föda derefter vanligen ett, någongång 2, mycket 

 sällan 3 å 4 lamm. 



