350 IDISLARE. 



Baggarna äro i de flesta fall fortplantningsskickliga från 

 en ålder af 18 månader till 7 å 8 år, men efter den tiden 

 äro de merändels för gamla. Vid 3 års ålder kunna de anses 

 kraftigast och mest lämpliga till fortplantning. Ungefär.samma 

 förhållande är det äfven med tackorna. Af hanlammen brukar 

 man utvälja de bästa till afvel och kastrera de öfriga efter 

 14 dagar. En god bagge bör hafva stort hufvud, krumnos, 

 svarta, stora och lifliga ögon, stark hals och föröfrigt väl- 

 formad, stark kroppsbyggnad. Hvad ullen beträffar, så bör 

 inan äfven noga efterse att den är utaf den beskaffenhet, som 

 man åsyftar. På samma sätt utväljer man äfven de bästa 

 honlammen till afvel. 



Med iakttagande af de förändringar, som framtän derna 

 hos fåren undergå genom sin olika utveckling och slitning, 

 kan man temligen noggrannt sluta till dessa djurs ålder, ända 

 till det 5:te å 6:te året. Man har med afseende härpå in- 

 delat fårens lif uti tvenne särskilda utvecklingsperioder, nem- 

 ligen: 1) den då de så kallade mjölktänderna framväxa och 

 slitas, och 2) den då de så kallade ersättningständerna fram- 

 bryta och afnötas. Af framtänderna kallar man de 2 mel- 

 lersta tångtänder och de öfriga 3, på hvardera sidan om dessa, 

 den inre, mellersta och yttre sidotanden *). 



I de flesta fall äro tångtänderna hos fåren redan utveck- 

 lade vid födseln, men först några dagar derefter utbryta de 

 inre sidotänderna; i 10:de till 12:te dygnet framväxa de mel- 

 lersta sidotänderna och i det 20: de till 25:te de yttre. Om- 

 kring en månad gamla hafva fåren således fått alla sina 

 mjölktänder utvecklade. Dessa bibehålla de sedermera ända 

 till dess att de uppnått en ålder af 15 — 18 månader, då de 

 nya tångtänderna, som äro längre och bredare än de förra, 

 börja att visa sig. Med de öfriga ersättningständernas ut- 

 veckling dröjer det deremot något längre. Vid 2 — 2\ års 

 ålder framskjuta nemligen de inre sidotänderna, vid 3 — 3^ 



*) Att, såsom vissa författare, kalla dessa sednare tänder inre midteltänder , 

 yttre midteltänder och. hörntänder , är missledande och dessutom i zoologiskt 

 hänseende oriktigt, emedan hörntänder alldeles icke finnas hos fåren. Den 

 yttre sidotanden är, liksom alla de öfriga, påtagligen en verklig framtand. 



