356 



IDISLARE. 



skrifter, och emedan man på många ställen i torfmossarna och 

 de öfriga alluvialbildningaraa funnit kranier, ben och till och 

 _ med hela skeletter 



Fig. 154. 



utaf en oxart, som, 

 utom hvad storleken 

 beträffar, i det när- 

 maste öTverensstäm- 

 mer med den tama. 

 Sådana lemningar ef- 

 ter numera utdöda, 

 vilda oxarter hafva 

 äfven blifvit funna 

 hos oss i det sydliga 

 Skånes torfmossar. 



1. Man har myc- 

 ket tvistat om huruvida 

 den numera utdöda så 

 kallade uroxen, hvilken i allmänhet anses utgöra stammen för 

 den vanliga nötboskapen, verkligen funnits till, såsom en skild 

 och sjelfständig art, eller om han blott utgjort det ena könet af 

 den ännu lefvande visenten eller bisonoxen. Ehuru vi hvarken ega 

 tillräcklig erfarenhet för att tilltro oss kunna uttala någon egen 

 åsigt rörande denna sak, ejheller anse oss i denna afhandling börtu 

 gifva plats åt en närmare granskning af de olika meningar, som i 

 detta hänseende gjort sig gällande, tro vi oss dock icke böra lemna 

 detta ämne alldeles å sido, synnerligen, som det torde intressera 

 flera bland våra läsare. Vi vilja derföre, . hufvudsakligen efter 

 Blasitjs, lemna en kort framställning deraf. 



G. Cuvier uttalade redan den åsigten, att uroxen • utgjorde 

 stammen för den tama nötboskapen och att han ännu i den hi- 

 storiska tiden, ja ända i det 16:de århundradet, jemte .bisonoxen, 

 lefde i Polens skogar samt att det tyska namnet Ur och det polska 

 Tyr tillkom denna oxart, ehuru dessa benämningar sedermera blifvit 

 öfverflyttade på den qvarlefvande visenten eller bisonoxen. Denna 

 åsigt gendrefs visserligen af flera zoologer och. det var isynnerhet 

 Prof. Pusch i Warschau, som genom sina historiska och linguistiska 

 forskningar trodde sig kunna visa oriktigheten deraf; men hans be- 

 mödanden i den vägen blefvo dock i det hela taget utan något 

 åsyftadt resultat, hufvudsakligen emedan de uppgräfda skeletterna 

 gåfvo ett alltför kraftigt stöd åt Cuviers mening. 



