360 



IDISLAllE. 



icke så väl för vårt klimat, för våra beten och öfriga förhållanden, 

 som de engelska racerna. Der fodertillgången är stor och der man 

 hufvudsakligen afser en större mjölkproduktion, är denna boskaps- 

 race emellertid att föredraga, äfvensom då inan åsyftar att förme- 

 delst korsning förbättra andra racer; — d) Cotentin-racen i Frank- 

 rike, som uppkommit genom korsning af franska och holländska racer. 



3) Mellanracer. ' Dessa racer, hvilka förekomma i sådana 

 trakter, der hvarken bergen hafva någon betydligare höjd, ejheller 

 slätterna någon större utsträckning, bilda liksom en. mellanlänk 

 emellan de båda förra grupperna, i det att de, alltefter betenas 

 egendomligheter, än hafva en större öfverensstämmelse med den ena 

 gruppens racer, än med den andras. Hit kunna alla de i Europa 

 förekommande boskapsracer, hvilka icke blifvit omnämnda såsom 

 tillhörande de 2 förra grupperna, hänföras, såsom: a) De flesta 

 Franska racerna, hvilka, enligt Desmakest, bilda omkring 20 sär- 

 skilda stammar. Af dessa lärer det hufvudsakligen vara den från 

 Perigord, som förser Paris med kött. Denna race är starkt byggd, 

 har stora, krokiga horn och en ljus färg. Gascogne-racen är äfven 

 storväxt och ljus till färgen, men har ännu större horn. Köttet 

 afyttras i Bordeaux och blifver vanligen nedsaltadt för den franska 

 marinens behof. Auvergne-racen är starkt byggd, men uppnår icke 

 den storlek, som de föregående. Färgen är vanligen röd eller brun 

 och de korta hornen uppåt böjda. Såsom den bästa af alla franska 

 racer anför Desmahest den från Pays d'Auge. Den uppnår en 

 ganska ansenlig storlek, har ett kort och bredt hufvud, korta, 

 hvita horn samt röd och hvit, röd och svart eller svart och hvit- 

 skäckig, grofhårig fäll. — b) Många bland våra svenska nötkrea- 

 tursracer. — c) Den i Danmark och hos oss införda och ofta före- 

 kommande Angler-racen, som är af medelstorlek och föröfrigt 

 utmärker sig genom ett smalt hufvud, bred och rak länd, smal 

 och lång svans, höga och smala ben samt gul eller brun fäll, med 

 eller utan tecken. — d) Voigtländer-racen i Tyskland, är af medel- 

 storlek, har ett långdraget, smalt hufvud, smal och med dröglapp 

 försedd hals, rakt och bredt kors, smal svans och korta ben. 

 Denna race värderas både för sin mjölkrikhet och gödningsförmåga. 

 Den förekommer äfven hos oss och är särdeles omtyckt äfven för 

 sin vackra, mellanbruna färg. — e) De Engelska racerna höra slut- 

 ligen alla till denna grupp. Af dessa vilja vi i korthet anföra de 

 vigtigaste, såsom: 1) Ayrshire-racen. Denna är af medelstorlek, 

 har en väl proportionerad kroppsbyggnad, ett smalt hufvud, små 

 framåt och uppåt böjda horn, korta ben, röd eller röd och hvit 

 färg, samt i sitt yttre mycken likhet med slättlandsracen. Den här- 

 stammar från landskapet Ayrshire, som är beläget i sydvestra Skott- 

 land, och utmärkt genom sitt milda, fuktiga klimat och sina yppiga 



