362 



TDISLAllE. 



länder, stå afvelsdjur deraf i stort anseende, såsom särdeles pas- 

 sande till korsning med andra racer. I Skåne, på egendomen Ska- 

 bersjö, och i Halland, på egendomen Skottarp, finnas t. o. m. hela 

 hjordar af ren korthornsrace, hvarest korna äfven berömmas för sin 

 mjölkrikhet. Oxarna äro deremot mindre goda dragare, än oxarna' 

 af andra racer. De hafva korta och smala horn och böra derföre 

 draga med sele i stället för med ok. 



2. Såsom redan blifvit nämndt, har den tama hornboskapen 

 ursprungligen endast tillhört den gamla verlden ; men derifrån har 

 den sedermera blifvit öfverförd både till Amerika och Australien, 

 hvarest numera stora hjordar af förvildade nötkreatur finnas. Äfven 

 den uti Indien förekommande Gaur (Bos Gaurus Traill.) synes 

 vara en förvildad afkomling af den tama. Han lefver i mindre 

 hjordar af 10 — 30 individer, uppehåller sig mest i täta skogar och 

 är ytterst skygg. En annan märkvärdig afart, som förekommer uti 

 Indien, Persien, Arabien och en stor del af Afrika, är Zebu. Den 

 har små eller inga horn, långa öron samt utmärker sig föröfrigt 

 derigenom, att han. har en eller två fettknölar på ryggen mellan 

 skuldrorna. 



På öarna vid Skandinaviens nordvestliga kuststräckor, ända 

 långt upp emot den T0:de nordliga breddgraden, underhäller 

 man allmänt nötkreatur, hvilka, liksom faren, gå ute på bete 

 hela åtet om; men eljest är det vanligt i de delar af landet, 

 der boskapsskötseln mera ordentligt bedrifves, att kreaturen 

 antingen ständigt fodras på stall, eller endast under sommar- 

 månaderna släppas ut på bete. Deras behandling är föröfrigt 

 olika pa olika orter. Men bos ess egnar man i allmänhet icke 

 dessa nyttiga husdjur en sådan omvårdnad, som i andra länder, 

 ehuru dock på sednare tider, både från statens och den en- 

 skildtes sida, många kraftiga åtgärder blifvit vidtagna till bo- 

 skapsskötselns befrämjande. Sålunda finnas redan flerestädes 

 icke blott å de större herresätena uti mellersta och si5dra pro- 

 vinserna mer eller mindre betydande stamholiänderier, der genom 

 croissering och blandning emellan de särskilda nötkreatursra- 

 cerna en förbättrad och för våra förhållanden passande boskaps- 

 afvel uppdrages och vidmakthålles, utan dylika stamholiänderier 

 hafva äfven blifvit inrättade på flera af statens egendomar; ett 

 föredöme, hvarigenom den jordbrukande befolkningens uppmärk- 

 samhet mer och mer skall komma att riktas åt denna vigtiga 

 näringsgren, och hvars välgörande verkningar sålunda, såsom 



