IDISLARE. 



365 



ålder aflägsna sig tänderna alltmera från hvarandra och afnötas 

 slutligen så, ätt blott en liten gulaktig bennubb qvarstår af 

 tandroten. 



Som emellertid de tecken, hvilka här blifvit angifna för 

 bestämmandet af nötkreaturens ålder, icke alltid äro tillförlitliga, 

 så måste man för det afsedda ändamålets vinnande, jemte tän- 

 dernas granskning, äfven underkasta hornen en noggrannare 

 undersökning. De misstag, som i förra fallet begås, kunna 

 dervid ganska ofta nöjaktigt korrigeras. Vid första årets slut 

 hafva hornen en längd af 2 å 3 tum, och då bildar sig omkring 

 desamma en liten fördjupning, som ger tillkänna att djuret upp- 

 nått en ålder af 1 år. Under andra året uppstår vid roten af 

 hornen en ny ring och denna skiljer sig genom en lindrig för- 

 djupning från den ring, som derefter bildar sig under loppet af 

 det 3:dje året. Denna sednare är tjockare och framstår ~mera 

 tydligt än de föregående, hvilka genom nötning försvinna, så 

 att man vanligen betraktar denna tredje ring såsom den första 

 och såsom utmärkande 3 års ålder. Sedermera bildar sig år- 

 ligen, ända till dess att djuret uppnått en ålder af 8 — 10 år r 

 en ny ring, hvarigenom man lätt genom att räkna dessa ringar 

 kan bestämma åldern. Men efter denna tid blifva dock rin- 

 garna mer och mer otydliga, så att man då svårligen af dessa, 

 tecken kan sluta till djurens ålder. Hos korna äro hornringarna 

 alltid mycket tydliga. 



Nötkreaturen kunna uppnå en ålder af ända till 30 å 40 

 år; men de förlora dock långt tidigare sitt egentliga varde så- 

 som husdjur. I det tolfte året hafva korna merändels så att 

 säga uppnått sin kulminationspunkt såsom goda mjölkdjur. 



Utom det att nötkreaturen lemna oss mjölk, smör, ost, 

 kött, talg, läder o. s. v. i riklig mängd och af utmärkt beskaf- 

 fenhet, kunna de äfven användas såsom dragare vid utförandet 

 af många olikartade förrättningar. Rörande deras skötsel, vård 

 och användbarhet, finnas så många värdefulla och allmänt 

 spridda skrifter*), att vi anse oss här kunna förbigå detta 

 ämne. 



*) Bland svenska arbeten tro vi oss särskildt böra rekommendera Prof. G. 

 W. Sjosteuts »Handbok i Husdjursskötseln för Sveriges Jordbrukare.» 



