366 



IDISLARE. 



1. Af utländska, till detta slägte hörande arter, vilja vi i 

 korthet anföra följande, som synas oss vara förtjenta utaf att 

 komma till en allmännare kännedom. Då man tager i betraktande 

 alla kända oxarter, så kunna dessa, med uteslutande af my sh- 

 owen, som redan blifvit omnämnd, uppställas i trenne grupper, 

 nemligen: 



l:sta Gruppen: Egentliga Oxar (Tauri). Pannan platt 

 eller konkav, släthårig och något längre än bred. Hor- 

 nen nedtill vid roten sinsemellan åtskilda, trinda, framåt 

 och utåt böjda, med uppåtkrökta spetsar. 



Till denna grupp hör den tama oxen jemte dennes stamarter 

 och afarter. 



2:dra Gruppen: Buffeloxar (Bubali). Pannan kort och 

 hvälfd, med krullig hårbeklädnad. Hornen nedtill vid 

 roten ofta sinsemellan föga åtskilda, vanligen samman- 

 tryckta, bakåt riktade och i spetsen båglikt böjda. 



Till denna grupp kunna trenne af de kända oxarterna hän- 

 föras, nemligen: 1) Vanliga Buffeln (Bos Bubalus Briss.). Svart, 

 brun- eller gråsvart; hornen temligen tjocka, aftrindade, vid roten 

 bakåt, emot midten uppåt, vid spetsen framåt och utåt riktade; 

 håren på pannan långa och krusiga, på de öfriga kroppsdelarna 

 kortare och åtliggande. Förekommer ännu i vildt tillstånd i Ost- 

 indien och på omkringliggande öar; i Asien hålles han allmänt tam 

 och har såsom sådan derifrån blifvit införd i Europa, isynnerhet 

 till Italien. Han är vild och obändig samt besitter en stor styrka. 

 Tycker mycket om att vistas i vatten och vältrar sig gerna i gyttja. 

 Buffelkon går drägtig i 12 månader. ■ — 2) Kapska Buffeln (Bos 

 CafFer Linn.) skiljer sig från den föregående genom sina vid basen 

 tjocka och sinsemellan närstående horn, genom sina stora, hängande 

 öron, sin långa och sträfva hårbeklädnad. Förekommer från det 

 sydliga Afrika till Guinea och Abyssinien. Han är mycket vild och 

 obändig, samt låter svårligen tämja sig. — 3) Yak eller Grymt- 

 oxen (Bos grunniens Linn.) är mindre än de båda föregående, har 

 en mjuk, sidenglänsande och till färgen vanligen svart hårbekläd- 

 nad, en med hvita, krusiga hår beväxt knöl emellan skuldrorna 

 och en lång, yfvig, hvit svans. Förekommer i bergiga trakter i 

 Tibet, China och Mongoliet, hvarest den äfven hålles tam. I sitt 

 vilda eller förvildade tillstånd är han ilsken, obändig och stundom 

 farlig 4 att råka ut för. Han har ett grymtande läte, liknande 

 •svinens. 



