ENHOFVADE DÄGGDJUR. 



375 



Fullblods- eller Kapplöpare-hästen särdeles egendomlig genom sin 

 långsträckta kroppsställning, sina höga ben och sin långa, raka hals. 

 Han är af orientaliskt ursprung och härstammar hufvudsakligen från 

 berbiska och arabiska hästar, hvilka han öfverträffar i styrka, stor- 

 lek och synnerligen i snabbhet på jemn mark, men hvilka han dock 

 visat sig vara underlägsen i afseende på härdighet. Af engelska 

 fullblodshästar gifves det äfven åtskilliga andra, som hafva en mera 

 undersätsig, stark och afrundad kroppsform samt mera muskulösa 

 och starka ben. Dessa hästar stå i högt värde och anses såsom 

 de yppersta i Europa. Men fullblodshästarna äro dock alltför öm- 

 tåliga, hetsiga och obändiga för att någonsin i och för sig sjelfva 

 kunna blifva lämpliga till det mångsidiga bruk man i allmänhet 

 afser med en häst. Deremot äro de särdeles förträffliga såsom af- 

 velsdjur att förbättra de vanliga, mera grofbyggda hästracerna; 

 emedan derigenom just sådana mellanformer uppstå, som blifva 

 tjenliga att kunna uppfylla hvarje särskildt behof. Ett exempel 

 härpå är, ibland andra, den berömda Norfolks-trafvaren. En annan 

 mera grofbygd engelsk hästrace är den s. k. Clydesdale-hästen, som 

 mycket berömmes i England och Skottland, der den hufvudsakligen 

 användes för åkerbruksarbeten och såsom lassdragare. Den linnes 

 införd på åtskilliga egendomar i mellersta och södra Sverige. Slut- 

 ligen vilja vi bland de engelska hästracerna äfven omnämna den 

 jättestora Elefanthästen, som egentligen blott uppfödes såsom en 

 lyxartikel för Londons bryggare, och Shetlandsöarnes dverglika 

 Pony *). 



I Tyskland hafva de mecklenburgska och holsteinska hästracerna 

 mest kommit i rop. De förstnämnda hafva en välformad, vacker 

 kroppsbyggnad, medelmåttigt stort hufvud, kort och muskulös hals, 

 fin man, bredt bröst, något insänkt rygg och väl proportionerade 

 ben. Derjemte hafva de ett lugnt temperament samt mycken energi 

 och uthållighet. De berömmas både såsom rid- och draghästar och 

 såsom goda krigshästar. De holsteinska hästarna äro gumshufvade, 

 med lång, krökt hals, bredt bröst, långa hasleder och platta hofvar. 



I Ryssland och Polen finnas inga särdeles vackra eller ut- 

 märkta inhemska hästracer. 



I Holland förekomma storväxta och starka hästar, som utmärka 

 sig genom ett stort hufvud, med breda munvalkar, en kort hals 

 och i allmänhet en undersätsig kroppsbyggnad. Af de franska 



*) Dylika små dverglika hästar äro icke sällsynta. De synas ursprungligen 

 endast hafva tillhört åtskilliga större öar, från hvilka de dock numera i 

 allmänhet försvunnit och lemnat plats för mera storväxta hästracer. Så- 

 lunda finnas de ännu eller hafva åtminstone funnits på Oland i Östersjön, 

 på Wärö och Röst i Ishafvet, på Shetland i Nordsjön samt på Corsika, Sar- 

 dinien och flera andra öar i Medelhafvet. 



