384 



MANGKLÖFVADE DÄGGDJUR. 



vapen. De äro de mest fruktsamma bland alla tjockhudade 

 däggdjur. Honorna hafva 7 par spenar och föda ända till 14 

 a 22 ungar. 



De vilda svinen lefva i större sällskaper eller hjordar, helst 

 i fuktiga, sumpiga och vattenrika trakter, der de sättas i till- 

 fälle att kunna vada och vältra sig i dy 'och örja samt finna 

 skydd mot solhetta. 



Till detta slägte hör blott en enda art, och denna före- 

 kommer både i Europa, Asien och norra Afrika. Den har öf- 

 vergått till husdjur och finnes nu såsom sådant i mångfaldiga 

 racer kringspridt öfver nästan hela jorden. 



Innan vi öfvergå till framställningen af det tama svinets 

 naturalhistoria, vilja vi först med några ord omnämna det vilda. 



Vildsvinet (Sus Scrofa LlNN.). Svart eller gråsvart, med 

 mörkare hen och öron; de sednare trubbigt af rundade och kor- 

 tare än hos det tama svinet; betar na, der emot starkare än hos 

 detta och nosen gröfre, mera långdragen. 



Vildsvinet har ursprungligen varit inhemskt i en stor del 

 af Europa, Asien och norra Afrika; men ehuru det ännu i vissa 

 länder förekommer till ganska stort antal, har det dock redan 

 mångenstädes alldeles försvunnit, der det fordom var allmänt. 

 Sålunda finnes det numera ingenstädes i England, ejheller i stora 

 sträckor på det europeiska fastlandet och i Skandinavien är det 

 för länge sedan försvunnet, ehuru det att dömma af de talrika 

 kranier och skeletter, som blifvit uppgräfda ur Skånes torf- 

 mossar, synes hafva varit ganska allmänt i dess sydliga trakter. 

 Till Oland lät Fredrik 1 år 1723 införa vildsvin från Tyskland, 

 hvilka derstädes funno mycken trefnad och starkt förökade sig. 

 Men de gjorde mycken skada på åkrar, ängar och i planterin- 

 gar, så att man vid riksdagen 1752 fann sig föranlåten att hör- 

 samnia allmogens klagomål och bifalla deras utrotande på ön. 

 Efter den tiden hafva de också småningom blifvit alldeles utrotade. 



Tama Svinet (Sus Scrofa, domesticus Erxl.). Kropps- 

 färgen varierande: hvit, svart, röd eller fläckig; nosen icke så 

 grof, som hos vildsvinet; betarna mindre långa och starka } öro- 

 nen der emot längre och icke sällan hängande. 



