MANGKLÖFVADE DÄGGDJUR. 



385 



Namn: Sv. Svin; hannen: Far galt, Orne, kastrerad: Galt; 

 honan: So, Sugga, kastrerad: Snitta; ungen Gris; FinL Sika, Karju, 

 Porcas. 



Det tama svinet har nära nog samma vidsträckta geogra- 

 fiska utbredning som en stor del af de öfriga husdjuren, och 

 har äfven, liksom dessa, under tidernas lopp genom klimatiska 

 inflytelser, genom olika skötsel och andra väsendtliga orsaker 

 undergått otaliga förändringar, hvarigenom en hel mängd racer 

 eller artförändringar uppkommit. 



1. Vi vilja här anföra de vigtigaste svinracerna. Prof. Sjö- 

 stedt indelar dem uti 3:ne hufvudracer, nemligen: a) De vanliga 

 svinen, hvilka förekomma öfverallt i mellersta och norra Europa, 

 utmärka sig genom ett stort hufvud, med långa eller små öron; 

 undersätsig eller långsträckt kroppsbyggnad, med uppåt böjd rygg, 

 beväxt med styfva, upprättstående borst; tjock hud och i allmänhet 

 tät och grof hårbeklädnad; hvit färg. — b) Medelhaf s-svinen, som 

 förekomma i södra Europa omkring Medelhafvets stränder, hafva 

 ett bredt, men, i förhållande till kroppen, litet hufvud; medelstora, 

 spetsiga öron; starka käftar; mycket kort. hals; rak och bred rygg; 

 tunn och vid hufvudet veckad hud; sparsam hårbetäckning och an- 

 tingen inga, eller endast på halsen och manken förekommande rygg- 

 borst; färgen mörk, från röd till askgrå och kolsvart. — c) Söder- 

 ha,f s-svinen, som finnas i det sydöstra Asiens kustländer och på de 

 större omkringliggande öarna, äro mindre än de föregående; hafva 

 litet hufvud; små, upprättstående" öron; kort och trubbigt tryne; 

 bred och något nedsänkt rygg; mycket nedhängande, stundom nä- 

 stan släpande buk; mycket korta och temligen grofva ben; varie- 

 rande färg, som dock sannolikt ursprungligen varit svart eller 

 svartgrå. 



De svinracer, som för närvarande finnas i det mellersta och 

 norra Europa, äro antingen afkomlingar af den vanliga racen, eller 

 tillkomna genom densammas blandning med någon af de öfriga. 

 I England har man isynnerhet egnat mycken omsorg åt svinkrea- 

 turs-racernas förbättrande, och man har derstädes uppdragit tvenne 

 dylika, som genom flera utmärkande egenskaper företrädesvis gjort 

 sig förtjenta af mycken uppmärksamhet. Dessa äro: 1) Be stora 

 racerna, till hvilka Lincolnshire-, New-Leicester- och Yorkshire- 

 racerna höra. De kunna såsom fullvuxna och väl gödda stundom 

 uppnå ända till 40 å 50 lisp. lefvande vigt. Af dessa racer äro 

 isynnerhet Lincoln shire-racen dels såsom ren, dels blandad, utbredd 

 i Sverige. — 2) De små racerna,' till hvilka hufvudsakligen Berk- 

 shire-racen och den förbättrade Essex-racen kunna hänföras. Dessa 



Zool. 1. Däggdjur. 25 



