386 



MANGKLÖFVADE DÄGGDJUR. 



hafva äfven blifvit införda i Sverige. — De engelska svinracernå 

 utmärka sig genom en långsträckt, rak och djuplagd kroppsbyggnad, 

 litet hufvud, kort hals och korta ben, tunn hud och gles hårbe- 

 klädnad. De äro lättfödda, växa fort, hafva ett lugnt temperament 

 och visa mindre benägenhet att ströfva omkring eller att rota i 

 jorden. 



Såsom redan' blifvit nämndt, är svinet ett allätande djur, 

 som snart sagt med lika begärlighet förtär alla slags födoämnen 

 ur djur- och växtriket, och som i allmänhet är föga grannlaga 

 i afseende på valet af sin föda. Med sitt långa, rörliga tryne 

 uppbökar det marken på åkrar och ängar för att åtkomma röt- 

 ter, växtstjelkar, säd, maskar, insekter, larver o. s. v. Häri- 

 genom göra svinen stundom stor skada*); men i skogarna blifva 

 de dock ofta ganska nyttiga, dels derigenom att de uppäta en 

 mängd skadliga sorkar, råttor, insekter och larver, dels derige- 

 nom att de genom sitt bökande göra marken mera mottaglig 

 för det nedfallande skogsfröet. Man brukar derföre ofta in- 

 släppa svinen på sådana platser i de vårdade skogarna, der 

 skadedjuren tagit öfverhand eller der man har att befara deras 

 härjningar**); äfven som på gräsbundna hyggesplatser, der man 

 afvaktar att marken genom s. k. sjelfsådd skall åter försättas 

 i skogsbärande skick. 



Af säd, potatis, ek- och bokollon m. m. blifva svinen isyn- 

 nerhet mycket feta, och i allmänhet lemnar svinafveln ganska 

 gynnsamma resultater, då djuren under ollonår kunna ut- 

 släppas i ek- och bokskogarna, eller då de få göra sig till- 

 godo det ofta rikliga affallet vid q varnar, bryggerier, bagerier 

 o. s. v., der säd i större mängd förbrukas. 



Af naturen äro svinen, såsom nämndt är, ganska osnygga 

 djur, som gerna vältra sig i dypölar, på gödselstackar och an- 

 dra orenliga ställen, och de sprida äfven en ganska oangenäm, 

 stinkande lukt omkring sig, som många andra djur svårligen 

 kunna fördraga. Men oaktadt denna naturliga böjelse för oren- 

 lighet fordrar dock det tama svinet, för att väl kunna trifvas, 



*) För att hindra svinen ifrån att uppböka marken, brukar man allmänt sätla 



en jerrftrådsring genom deras öfra näsbrosk. 

 **) Vid utrotandet af vissa skadliga skogsinsekter bar man nästan inga bättre 

 medel att tillgripa. Se vidare härom i 5:te delen af detta arbete. 



