HVALDJUR. 393 



Till denna ordning höra de största nu lefvande däggdjur. 

 De kunna stundom uppnå en längd af omkring 100 fot. 



Hvalarna jagas för sitt späck, sitt kött och sina barder, 

 hvilka sistnämnda äro bekanta i handeln under namn af fiskben. 



21:sta Familjen. Delfiner eller Tandhvalar. 



Delphinodea. 



Hithörande hvaldjur utmärka sig derigenom att de sakna 

 barder, men i deras ställe äro försedda med tänder, åtminstone i 

 endera af käkarna. De igenkännas dessutom derpå, att näsbor- 

 rarna eller spruthålen öppna sig i en gemensam yttre öppning 

 eller tvärspringa öfverst på hufvudet. Kroppen långsträckt, spol- 

 formig, med glatt och naken hud. Endast ungarna hafva några 

 borst på nosen. Denna sednare är antingen mer eller mindre 

 spetsig, eller tjock och afrundad. Ryggfenan, som i de flesta 

 fall linnes, har sitt läge vid midten af ryggen, eller också något 

 framom densamma. 



Tandhvalar förekomma i alla större haf. De lefva vanli- 

 gen it större sällskaper eller flockar och lifnära sig af fisk, 

 mollusker o. s. v. 



De till Skandinaviens fauna hörande tandhvalarna kunna 

 hänföras till följande slägten, nemligen: 



A. Of v er käken försedd med tänder. 

 a. Af ven underkäken försedd med tänder. 



1. Delfiner (Delphinus Linn.). Nosen utdragen och spet- 

 sig. Ryggen försedd med fena. 



2. Hvalhundar (Grampus Hunter). Nosen trubbig och 

 afrundad. Ryggen försedd med fena. Tänderna trinda, koniska. 



3. Tumlare (Phocaona Cuv.). Nosen tjock och afrundad. 

 Ryggen försedd med fena. Tänderna sammantryckta. 



4. Hvitfiskar (Delphinapterus Lacep.). Nosen tjock och 

 afrundad. Ryggen utan fena. Tändarna koniska. 



b. Underkäken saknar tänder. 



5. Karhvalar (Monodon Linn.). 



