HVALDJUR. 



399 



Namn: Grönl. Anarnah; lsl. Andhval; Färöarna: Dögling. 



Näbbhvalen tillhör egentligen norra polarhafvet och de norra 

 delarna af Atlantiska hafvet. Vid Skandinaviens vestra kuster 

 visar han sig mycket sällan. 



22:dra Familjen. Bardhvalar. 



Balsenodea. 



Bardhvalarna äro antingen helt och hållet utan tänder, eller 

 hafva åtminstone inga, som till det yttre äro synliga. Men i 

 stället för tänder hafva de deremot, på hvardera sidan i öfver- 

 käken, tvärställda och uti inre och undre kanten trådlikt delade, 

 hornartade skifvor, eller så kallade barder, hvilka fungera så- 

 som en sil, då djuren intaga föda. Näsborrarna eller spruthålen 

 ligga icke, såsom hos tandhvalarna, i en gemensam tvärspringa, 

 utan öppna sig uti skilda, långsgående springor eller öppningar 

 på öfre sidan af hufvudet, långt bakom nosspetsen. 



Till denna familj höra de största nu lefvande däggdjur. 

 De kunna stundom uppnå en längd af 40 — 80 fot eller derut- 

 öfver, och hafva sina tillhåll i de stora verldshafven, synnerli- 

 gen i de norra polartrakterna. 



De till Skandinaviens fauna hörande bardhvalarna kunna 

 hänföras till följande slägten : 



1. Fenhvalar (Balaenoptera Lacep.). Kroppen på undre 

 sidan framtill med längsgående talrika veck och hudfållar; på 

 öfre sidan försedd med ryggfena. 



2. Rätthvalar (Balasna Linn.). Kroppen på undre sidan 

 slät, utan några veck eller hudfållar; på öfra sidan utan spår 

 till rygg fen a. 



Fenhval-slägtet (Balaenoptera Lacep.). 



Dessa hvalar hafva en stor och långsträckt kropp, försedd 

 med en hög, eller stundom mycket låg, långt tillbaka sittande 

 ryggfena. Undre kroppssidan med talrika veck, hudfållar eller 

 rullsar. Hufvudet mycket stort; käkarna sakna qvarblifvande 

 tänder; öfverkäken försedd med små och korta, hornartade, 

 elastiska och mer eller mindre vridna barder. 



