HVALDJUR. 



407 



derpå följande 3:ne åren ingen, och 1855 — 1856 3:ne hvalar. 

 — Den fångas för erhållande af dess späck och barder (fisk- 

 ben). Det förra bildar ett lager af 8 — 20 tum i tjocklek 

 (olika på olika ställen af kroppen), som under huden om- 

 sluter kroppen. Det uppgår enligt Melchior, hos en större 

 hval till 140 å 170 tunnor. Enligt Scoresby uppgår vigten 

 af bardejna af en sådan hval stundom till 1| tons. — Grön- 

 landshvalen är i allmänhet skygg och rädd, och brukar icke 

 sätta sig till motvärn, då den angripes. När den blifvit 

 träffad af en harpun, rusar den vanligen mot botten, och håller 

 sig. under vattnet så länge den kan — vanligen omkring 30 

 minuter, stundom H timma, enligt Scoresby — och då den 

 derefter återkommer till vattenytan för att andas, är den myc- 

 ket utmattad, destomera ju längre den hållit sig under vatt- 

 net. Den erhåller då straxt en eller flera harpuner och rusar 

 ånyo ned, men återkommer upp efter några minuter. Der- 

 efter stickes den med lansar, hvarvid man söker träffa hjer- 

 tat. Då döden nalkas, blåser den vanligen ut blod ur näs- 

 borrarna, och hafvet färgas vida omkring af dess blod. Så 

 snart hvalen blir död, vänder han straxt buken i vädret, och 

 man bogserar honom derefter oförtöfvadt till det i grannska- 

 pet liggande fartyget, vid hvilket han göres fast; och sedan 

 man der aftagit späcklagret och barderna, låter man den öf- 

 riga delen af kroppen gå till botten. De stora svårigheterna 

 för att vid sådana tillfallen taga vara på skelettet, såvida 

 man icke varit i tillfälle att bogsera hvalen till någon strand, 

 har säkerligen varit orsaken, att man under dylik hvalfångst 

 aldrig tillvaratagit något helt skelett af denna hval. — Enligt 

 Scoresby har man ofta iakttagit deras parning under slutet 

 af sommaren och den skall ske i upprätt ställning, med huf- 

 vudet uppe öfver vattnet. Den föder blott en unge, enligt 

 Scoresby's förmodan i Februari eller Mars, efter 9 eller 10 

 månaders drägtighet. Modren visar stor omsorg om ungen, 

 och vågar lifvet för hans räddning, på samma sätt, som för- 

 hållandet är med puckelhvalen. Ungen skall då han födes 

 vara 10—14 fot lång. Den följer sin moder sannolikt så 

 länge till dess hans barder blifva så utbildade, att den sjelf 



