— 60 — 



Det næste Ophold gjordes ved Bordrup Kro, hvorfra Besøg 

 aflagdes i Plantagen paa de store Klitter vest for den (se Ekskurs. 

 1893, S. 84 — 86). Fra den højeste Klit haves en vid og interessant 

 Udsigt: mod Øst ser man ud over Engene ved Bordrup, over 

 Ho Bugt og over Landet hinsides denne helt ned til Esbjerg, hvis 

 høje Vandtaarn tydeligt kan ses, samt til Fanø ; mod Vest ud over 

 Karls Mærsk Hede, den vidt strakte, øde, mest af fugtige Hede- 

 strækninger opfyldte Flade, som vi gennemvandrede 1893. I den 

 nærmeste Del af samme saa vi de blinkende Vande af Hedesøerne, 

 som nu var meget mindre end paa hosføjede Billeder, Fig. 2 og 3, 

 der er tagne i Maj Maaned, og langt i Vest, bag den hele Flade 

 skimtedes utydeligt Klitternes takkede Toppe. 



En Del af Ekskursionens Deltagere begav sig ud til disse 

 Hedesøer, men her fandtes ikke andet, end hvad der var set ved 

 Præstesøen, ikke engang saa meget. 



En anden Del af Deltagerne vandrede mod Øst ud til Ho Bugt. 

 Terrænet øst for Bordrup Sande er i sin nærmest disse værende 

 Del mere eller mindre overfløjet af Flyvesand, hvorfor det er dannet 

 af uendelig magre og tørre Sandmarker med de for saadanne ejen- 

 dommelige Planter. 



Disse magre Sandmarkers Vegetation skifter Karakter, alt som 

 de bliver ældre. Paa en ét Aar gammel Mark, hvor der forrige 

 Aar havde været Bug, var Vegetationen en Bødknævegetation; 

 foruden Bødknæ var Agrostis vulgaris, Airopsis præcox og Jasione 

 almindelige; endvidere noteredes Achillea Millefolium og Ptarmica, 

 Leontodon autumnalis, Festuca rubra, Lotus corniculatus, Trifolium, 

 repens, Gnaphalium silvaticum og Filago minima. 



Paa en Mark, der var 2 Aar gammel, var Bødknæ forsvundet, 

 og Vegetationen var hovedsagelig Agrostis vulgaris med Festuca 

 rubra, Airopsis præcox, Jasione, Hypochæris radicata, Filago, Wein- 

 gærtneria, Achillea Millefolium og Leontodon indblandede. (Se iøv- 

 rigt nedenfor om Sandmarkerne ved Blaavand.) 



De fjernere Dele er derimod Strandenge af Marskengenes Natur, 

 grønne Flader, dækkede med tæt Græs og andre Urter, og hvis 

 Slikbund er gennemskaaren af dybe Grøfter. Paa enkelte Steder 

 findes her ægte Moser. 



Men medens den ovenfor omtalte Bugt ved Nordby viser os 

 et Eksempel paa en stadig foregaaende Nydannelse af Marskeng, 

 er Marskdannelsen her afsluttet, og Havet bryder nu tvært imod 

 ned, hvad det tidligere har bygget op. Bredderne ud mod Ho Bugt 



