— 64 — 



alba med meterlange Udløbere, Potamogeton alpinus og acutifolius, 

 Scirpus Tabernœmontani, Sparganium ramosüm og simplex med 

 lange, flydende Blade. 



Om Aftenen naaede vi Blaavandshuk og bleve med nogen 

 Vanskelighed indkvarterede allesammen dels i Kroen, dels i om- 

 liggende Gaarde. 



14. Juli gjordes en Ekskursion mod Sydvest forbi Rednings- 

 stationen til Havet, op til Fyret, gennem Klitter og Grønninger til 

 Karls Mærsk. 



Hele Egnen er oprindelig en ganske jævn Flade (Diluvialflade?), 

 og alle de talrige Forhøjninger og Ujævnheder, der nu findes, og 

 som mange Steder er saa store, at de væsentlig indskrænker Syns- 

 kredsen, er Flyvesandsklitter. Bunden er nu overalt Sand, og nogen 

 Tørvedannelse skal ikke findes (undtagen ved Bordrup, som omtalt) ; 

 efter Sigende skal der dog findes Tørv dybt nede. Heller ikke 

 synes der i Hederne at findes nogen tyk og sej Mordannelse. Der 

 findes dér væsentlig kun en svag Mulddannelse, som farver Sandet 

 sort, og i de vaadere Hedestrækninger naar noget dybere ned. Der 

 findes utvivlsomt heller ingen Ahldannelse, hvad der bekræfter min 

 oftere (Manø, Fanø, Oksbøl, o. a. St.) gjorte Iagttagelse, at i Lyng- 

 hede paa Flyvesandsbund danner der sig ikke eller dog sjælden Ahl. 

 Denne synes næsten kun at optræde paa Diluvial- eller Alluvialsand, 

 navnlig det fluvio-glaciale Sand paa Hedesletterne i Jylland, og 

 Sandet skal formodentlig til en vis Grad være jernholdigt. 



Vi tog først Sand m arkerne i Øjesyn. De rødbrune Rød- 

 knæ m arker, som træffes rundt om i Landet paa magre Sand- 

 marker, der ikke er blevne merglede, og som er almindeligst i 

 Jylland, repræsenterer aabenbart et af Kulturen fremkaldt, bestemt 

 Trin i Vegetationens Udvikling paa forhen dyrket, men nu til sig 

 selv overladt Mark. Dette fremgaar deraf, at de sædvanlig er meget 

 skarpt begrænsede mod andre Marker, der er grønne Græsmarker 

 eller har Sæd. De er i Virkeligheden alle væsentlig Marker, der 

 Aaret forud har baaret Rug (eller Havre), hvilket ses af de Stubbe, 

 der staar paa Markerne, og af de enkelte Rugplanter, der findes 

 spredte hist og her. Sædskiftet er i Vestjylland paa saadanne 

 Marker sædvanlig det, at man to Aar i Træk dyrker Rug (altid 

 Vinterrug), og derpaa lader dem ligge; Byg og Havre dyrkes paa 

 mere fugtige Jorder. 



Ved Jordens Bearbejdelse maa der være fremkommet en 

 Løshedtilstand i Jordbunden, som er gunstig for Udviklingen af 



