— 119 



spirende Støvkorn. Vi har da her det Særsyn, at en Plante for- 

 merer sig ved Kim uden Befrugtning, skønt den har Masser af 

 Støvkorn og meget iøjnefaldende Blomsterstande, der besøges af 

 flere Insekter end de allerfleste andre Arter i vor Flora. 



T. Gelert i i Raunk. Kastreringsforsøg med denne Art gav 

 samme Resultat som hos foregaaende; de kastrerede Kurve udvik- 

 ledes videre og satte spiredygtige Frugter, som om Intet var sket. 

 Af de samme Grunde, som er omtalt ved T. vulgare, formoder jeg, 

 at ogsaa denne Art stedse formerer sig ved Kim uden forudgaaet 

 Befrugtning, skønt den har rigeligt Støv og ligesaa rigt Insektbesøg 

 som T. vulgare. 



T. speciosum Raunk. Under mine Undersøgelser over de for- 

 skellige Arters Optræden i Naturen traf jeg 1901 af og til en hunlig 

 Taraxacum, som ifølge de ydre Svøbblades Forhold maa henføres 

 til 71 vulgare, men som var iøjnefaldende forskellig fra de af 

 Ostenfeld paaviste Hunplanter, der foran er omtalt som T. Osten- 

 feldii; det viste sig senere, at denne Form maatte opfattes som en 

 egen Art, som jeg har kaldt 1\ speciosum. I de ydre Svøbblades 

 Form og Stilling staar den nærmest T. vulgare, men kendes let fra 

 denne ved at være rent hunlig. Fra T. Ostenfeldii kendes den baade 

 ved sin kraftige Vækst og ved Kurvenes Størrelse og Blomsternes 

 Farve; medens T. Ostenfeldii er mindre og spinklere end T. vulgare, 

 har T. speciosum derimod en særdeles kraftig Vækst, er ligesaa 

 kraftig, ja vel endog kraftigere end T. vulgare under samme ydre 

 Forhold. Hos T. Gelertii, T. vulgare og T. speciosum er de yderste 

 Kroner i Kurvene i udvokset Tilstand 17 — 24 Mm. lange, hos 

 T. Ostenfeldii derimod kun 12— 16 Mm. Medens de blomstrende 

 Kurve hos T. Ostenfeldii er blegere gule end hos T. vulgare, er de 

 hos 7. speciosum stærkere gule, rødlige eller orangefarvede, ikke 

 alene langt mørkere end hos 71 Ostenfeldii, men ogsaa mørkere end 

 hos T. vulgare; og medens det orangefarvede Skær hos denne skyldes 

 Støvets Farve, hidrører det hos 71 speciosum derfra, at Kronerne 

 selv er orangefarvede. 



Da jeg 1901 rigtig blev opmærksom paa denne Art, viste det 

 sig, at jeg allerede i flere Aar havde haft den i Kultur. 1898 iagttog 

 jeg nemlig paa Øster Fælled og ved Køge enkelte Individer med 

 rødliggule Kroner ; jeg ansaa disse Individer for en T. vulgare med 

 mørkere gule Kroner end sædvanlig. 



Jeg indsamlede og saaede Frugter for at prøve, hvorvidt Af- 

 vigelsen i Farve beroede paa arvelige Forskelligheder eller skyldtes 



