— 123 — 



farves gule af den. Hvad T. Gelertii, T. Osten feldii og T. speciosum 

 angaar, maa fremtidige Undersøgelser afgøre, hvorvidt ogsaa disse 

 Arter er udbredte over hele Landet. Foreløbig har jeg indskrænket 

 mig til at undersøge deres Optræden indenfor et bestemt, mindre 

 Omraade paa den Maade, at jeg paa en Mængde Punkter og paa 

 forskellig Jordbund indenfor det valgte Omraade har bestemt Tal- 

 forholdet mellem de blomstrende Individer af cle enkelte Arter. 

 Dette har jeg gjort paa den Maade, at jeg paa de enkelte Lokali- 

 teter, hvor en Undersøgelse har fundet Sted, har talt og bestemt 

 samtlige blomstrende Individer af Mælkebøtter paa en given lille 

 Plet; for at faa det procentvise Forhold frem samtidig med Tæl- 

 lingen har jeg stedse kun talt 100 Individer ad Gangen ; i efter- 

 følgende Oversigt angiver Tallene ved de enkelte Arter derfor ikke 

 alene Artens absolute Individ-Tal, men tillige Artens Procent af 

 samtlige Mælkebøtter paa den givne Plet. 



Det Omraade, indenfor hvilket Undersøgelsen er foretaget, er 

 Strækningen mellem København, Hillerød, Frederikssund og Ros- 

 kilde. I Oversigten har jeg ikke sammenstillet Tællingerne efter 

 Lokaliteternes Beskaffenhed, men opført dem med Løbenummer i 

 den Tidsfølge, i hvilken de har fundet Sted ; en af Grundene hertil 

 er den, at Tællingerne ikke alle umiddelbart kan sammenstilles, 

 men falder i 3 Grupper, der svarer til 3 Perioder i Undersøgelsen. 

 I den første Periode adskilte jeg endnu kun T. vulgare, T. Gelertii 

 og T. Ostenfeldii; men det viste sig da, at Artsbestemmelsen ofte 

 stødte paa Vanskeligheder; især paa visse Lokaliteter var der ofte 

 forholdsvis mange Individer, som med Hensyn til de ydre Svøbblade, 

 hvis Forskelligheder afgav det ledende Kendetegn ved Artsbestem- 

 melsen, stod midt mellem T. valgåre og T. Gelertii; eftersom disse 

 Individer lignede mest T. vulgare eller T. Gelertii, henførtes de efter 

 bedste Skøn til den ene eller den anden af disse Arter; Afgørelsen 

 var imidlertid ofte utilfredsstillende. 



Jeg prøvede derfor at opføre den omtalte Mellemform som en 

 selvstændig Art, som jeg kaldte T. intermedium (Fig. 1, è), med 

 hvilken jeg saa samtidig begyndte Dyrkningsforsøg og Kastrations- 

 forsøg for at faa afgjort, hvorvidt Antagelsen var rigtig; men disse 

 Forsøg er endnu ikke naaede til Afslutning. Ikke desto mindre er 

 i den anden Gruppe af Tællinger denne mellem T. vulgare og 

 T. Gelertii staaende Form, opført som en egen, endnu problematisk 

 Art, T. intermedium Raunk. 



Den tredie Gruppe af Tællinger adskiller sig fra den ovenfor 



