— 132 — 



dium, lOpCt. T. vulgare og 0,6 pCt. T. Ostenfeldii ; paa Landevejs- 

 kanterne i Skove og paa solaabne og forholdsvis højt liggende 

 Pletter der, er Forholdet lidt anderledes, idet der her kommer et 

 forholdsvis større Tal af de andre Arter. 



T. intermedium. Som alt omtalt, er i det foregaaende dette 

 Navn benyttet som Betegnelse for den Taraxacum-F orm, der med 

 Hensyn til de ydre Svøbblades Forhold stod midt mellem T. vulgare 

 og T.Gelertii; som jeg har omtalt, var det den, der oprindelig gav 

 Anledning til de Forsøg og Undersøgelser, som førte til de allerede 

 meddelte Resultater, men Forsøgene har endnu ikke klaret Spørgs- 

 maalet om, hvad T. intermedium selv er. Da jeg oprindelig tænkte, 

 at T. intermedium var en Bastard mellem T. vulgare og T. Gelertii, 

 optog jeg ikke straks T. intermedium i mine Forsøg, men søgte at 

 frembringe den ved Krydsning. Da dette ikke gav det ventede 

 Resultat, men derimod førte til Paavisningen af, at Taraxacum- 

 Arterne højst sandsynlig altid formerer sig ved Kimdannelse uden 

 Befrugtning, begyndte jeg naturligvis at anstille Forsøg med T. 

 intermedium for at faa afgjort, om det var en god Art, hos hvilken 

 de givne Kendetegn var arveligt fæstede, eller det maaske blot var 

 T. vulgare eller T. Gelertii eller maaske begge, der under visse 

 ydre Forhold udviklede sig paa denne Maade. Da jeg imidlertid 

 først 1901 begyndte disse Forsøg, er jeg, som allerede nævnt, endnu 

 ikke naaet til noget Resultat. De Iagttagelser, jeg har gjort i 

 Naturen, synes dog at tale for, at T. intermedium er en selv- 

 stændig Art. 



Som det fremgaar af Listen over Tællingerne findes T. inter- 

 medium i alle de Tællinger, ialt 54, hvori denne Plante er opført 

 som selvstændig Art; men dens Hovedforekomst er forskellig fra 

 de andre Arters. Medens T. vulgare fortrinsvis vokser paa Græs- 

 markerne og T. Gelertii i Skovene, træffes T. intermedium i størst 

 Mængde paa de tørvholdige Enge. Tager vi saaledes Tællinger fra 

 udprægede Lokaliteter af denne Art, f. Eks. Nr. 86, 97, 113, 114 

 og 115, ses det, at T. intermedium har udgjort 71. pCt. af alle 

 Taraxacum-Inåivider, medens T. vidgare kun findes i 16,6 pCt., 

 T. Gelertii i 9,8 pCt. og T. Ostenfeldii i 2,6 pCt. Det kunde maaske 

 synes, at dette lod sig godt forlige med den Antagelse, at T. inter- 

 medium blot var en af visse ydre Forhold direkte betinget Form. 

 Dertil er foreløbig kun at sige, at T. intermedium intet Sted op- 

 træder alene, men stedse i Selskab med typiske Individer af de 

 andre Arter; og dette gælder ikke blot Engene; men paa enhver 



