— 136 — 



som anstilledes i Sommeren 1902, var dog kun faa og kun anstillet 

 med faa Arter, hvorfor jeg agter at fortsætte dem. 



Slutning. 



De her omtalte Kastrationsforsøg har vist, at alle vore Taraxacum- 

 Arter og tillige de fremmede Arter, hvormed der er gjort For- 

 søg, kan danne Kim uden Befrugtning, idet de gav spiredygtige 

 Frugter til Trods for, at Kastrationen udelukkede en Befrugtning, 

 og at de i alle de anstillede Forsøg forholdt sig saaledes ; endvidere 

 er det gjort sandsynligt, at de omtalte Arter altid danner Frugt uden 

 Befrugtning, hvilket især støttes paa de to Ting: 1) at det hidtil 

 ikke er lykkedes mig at finde spirende Støvkorn paa de med Masser 

 af Støvkorn besatte Ar; °2) at af de i Naturen indhøstede Frugter, 

 der toges fra Planter, som havde været udsat for Fremmedbestøvning, 

 fremgik altid ætsrent Afkom, hvilket tyder paa, at Støvet ikke har 

 foraarsaget nogen Befrugtning. Men da det, ifølge Schweres 

 Undersøgelser, er Ægcellen, der udvikles til Kim, maa jeg, saa vidt 

 Undersøgelserne rækker, slutte, at de nævnte Taraxacum- Arter for- 

 merer sig parthenogenetisk. Endelig er det sandsynligt, at alle Ta- 

 raxacum-Arier forholder sig paa denne Maade, idet alle de under- 

 søgte Arter forholdt sig saaledes, og disse Arter hører til forskellige 

 Artsgrupper indenfor Slægten og findes paa saa forskellige Punkter 

 indenfor Slægtens geografiske Udbredelse som Grønland, Danmark, 

 Middelhavslandene og Centralasien. 



Jeg formoder derfor, at Evnen til at danne Kim uden Befrugt- 

 ning er opstaaet hos Taraxacum, før denne Slægt er bleven spaltet 

 i flere Arter, og at de eksisterende Arter er opstaaet, uden at Be- 

 frugtning og Krydsning har spillet nogen Rolle. Hvis fremtidige 

 Undersøgelser bekræfter dette, har vi saaledes her en Slægt, som, 

 paa Grund af, at den tillige er let at dyrke, kan faa stor Betydning 

 ved Undersøgelser over Artsdannelsen. Jeg skal kort fremsætte, 

 hvad jeg mener. 



De forskellige Teorier om Arternes Oprindelse kan sammen- 

 fattes i de to Hovedteorier, som betegnes med Navnene Lamarck- 

 isme og Darwinisme, der dog paa ingen Maade udelukker hin- 

 anden. Lamarckismen eller, maaske rettere, Ny-Lamarck- 

 ismen lærer, at nye Arter dannes derved, at Moderplantens af 

 de givne ydre Forhold betingede specielle Form for Ontogenesen 

 eller, som man populært men uklart kalder det, Moderplantens ved 



