denne ligger en ligeledes eenlaget „Saftvæv"-skede af tyndvæggede, 

 klorofylfattige eller klorofylmanglende Geller. Den saaledes udstyrede 

 Karstræng staar saa godt som altid i Forbindelse med baade Over- 

 og Undersiden af Bladet ved en Styrkevævslamel (I-Bjælke), der 

 breder sig hen under Epidermis og forneden gaar jævnt over i det 

 hypodermale Styrkevæv, hvor et saadant forekommer. 

 Grønvævet frembyder intet mærkeligt. 



Fig. 3. Agropyrum violaceum. 

 A Bladtværsnit, visende de forskelligt udstyrede Nerver. B Epidermis fra Fladen 

 af en Ribbe paa Bladoversiden. C Undersidens Hud. D Nerverne, meget 

 tydeligt forskelligartede (jvf. A). (A og D ca. 33 /i ; B og C ca. M /i.) 



Agropyrum violaceum (Horn.) (Fig. 3). 



Bladet dorsiventralt, halvt saa tykt som hos Elymus; paa 

 Undersiden næsten fladt, paa Oversiden furet som hos Elymus. 

 Undersidens Epidermis bestaar af lange Geller med uordentlig ind- 

 strøede Dværgceller, der alle forlænger sig i et kort Trikom. Væggene 

 er tynde, ikke bugtede. Hvor Stereomstrængene er anbragte lige 

 under Huden, er Gellernes Vægge ofte noget tykkere, Haarene 



