En Guldsmed (Aeschna mixta Latr.) fanget af 

 en Soldug (Drosera rotundifolia L.). 



Af 



R. Hutzen-Pedersen. 



Da jeg en Aften i August Maaned 1895 spadserede omkring i 

 den smukke, lille lyngbevoksede „Røvermose" i Nyrup Hegn, fik jeg 

 Øje paa en stor Guldsmed, der sad nede imellem den paa det Sted 

 ret sparsomme Vegetation; da jeg kom nærmere hen imod den, 

 skræmmedes den op og gav sig til at flagre voldsomt med Vingerne, 

 uden at den dog fløj væk. Jeg troede først, at det var, hvad man 

 saa ofte ser, en Guldsmed, der havde sat sig til Ro, og som nu, 

 idet den pludselig blev vækket, havde ondt ved at komme fri af 

 de omgivende Planter; men snart indsaa jeg dog, at den paa en 

 elier anden Maade maatte være fastholdt, thi det syntes overhovedet 

 ikke at være muligt for den at komme af Pletten, hvor meget den 

 ogsaa anstrængte sig. Ved et nøjere Eftersyn viste det sig nu 

 til min store Forbavselse, at den var bleven fanget af en Soldug. 

 Hvorledes det nærmere forholder sig hermed kan, tilligemed Stør- 

 relsesforholdene, ses af den medfølgende Skitse, der viser, at Guld- 

 smedens højre Forvinge er stærkt misdannet og med sin sammen- 

 krøllede og snoede Spids fastklæbet til et af Solduggens Blade, hvis 

 klæbrige Haar til Dels har krummet sig sammen om den. Det kan 

 nu selvfølgeligt ikke andet end vække ens højeste Forundring, at 

 den lille Soldugplante, der ellers kun plejer at fange ganske smaa 

 Dyr, navnlig smaa Biller eller Fluer (en saadan ses iøvrigt i et 

 andet af den her omtalte Plantes Blade) har været i Stand til at 

 fastholde et saa stort og kraftigt Insekt som en Guldsmed. Efter 

 min Formening maa der da ogsaa i dette Tilfælde have været 

 ganske særegne Forhold til Stede, som har muliggjort noget saa- 

 dant. Man kunde maaske antage, at Insektet har været vanskabt, 



