- XXXI — 



Alle Arterne er Foraarsplanter og skal helst samles i Juni Maaned, thi da 

 er der baade modne Frø og udsprungne Blomster paa de fleste Individer. De 

 vokser alle paa tørre Steder, nogle foretrækker Kysterne, f. Eks. findes G. tetran- 

 drum langs Jyllands Vestkyst. Hvad deres Udbredelse her i Landet angaar, da 

 er følgende Voksesteder kendte 1 ): 



h C. semidecandrum L. Alm. udbredt i Landet paa tørre Bakker, Sten- 

 gærder, Klitter etc. Varierer stærkt efter de vekslende ydre Forhold. 



2. C. tetr andrum Curt. Findes kun paa Jyllands Vestkyst i Klit- 

 terrænet: Hanstholm, Agger, Lemvig, Søndervig, Nymindegab, Blaavandshuk, 

 Skallingen, Hjerting, Fanø, Mank 



3. C. subtetr 'andrum (Lge.) Murb. Er en mere østlig Form, der her i 

 Landet hidtil kun er kendt fra Saltholm og Amager Fælled; den vokser paa 

 ret tør og sandet Strandmark med kort Græs. 



4. G. pumilum Curt. Paa tørre Bakker, kalkholdig Bund; kun fundet paa 

 Møen (Mannemarke) og Bornholm (ved Nexø). 



5. C glutinosum Fr. Paa tørre, sandede Steder, ofte ved Kysten. Bornh. 

 mellem Pythuset og Stampen, Kongemindet i Almindingen; Amager: Fælleden 

 paa flere Steder; udenfor Kongelunden; Sjæll. ved Kallebodstrand udfor Frede- 

 riksholms Teglværk, Jonstrup (if. Murbeck); Fyn: Mejlø ved Fynshoved. 



Nogle Bemærkninger 

 om de danske Former af Slægten JEquisetum. 



af 



M. L. Mortensen. 



Sidste Efteraar kom jeg tilfældigt til at sysle med Slægten Equisetwm, særlig 

 dens danske Arter, og jeg gjorde da to Erfaringer, nemlig at de fleste Botanikere 

 har vanskeligt ved med Sikkerhed at bestemme disse Arter, og at Arternes 

 Udbredelse her i Landet er meget lidt kendt. Vi har hos os 9 Arter, der alle 

 er meget variable, og som varierer analogt indbyrdes, og det er netop de analoge 

 Variationer, som ofte gør det vanskeligt at kende Arterne. Den aller alminde- 

 ligste Fejltagelse er, at E. arvense bestemmes til E. palustre eller omvendt; 

 men desuden forveksles E. arvense med E. pratense, E. hiemale med E. fluvia- 

 tile, E. hiemale med E. variegatum, og endelig bestemmes E. littorale (E. arvense 

 X fiuviatile) som E. palustre eller E. arvense. Det ses, at Mulighederne for 

 Fejltagelse er ret mange, og jeg vil derfor her give en Nøgle til Bestemmelse 

 af Arterne. 



Et af de mest karakteristiske Artsmærker er Endodermernes (Karstræng- 

 skedernes) Forhold. Enten kan der være en Fællesen d oderm, d. v. s. een 

 fælles Endoderm udenom alle Karstrænge, eller en Dobbeltendoderm, d. v. s. 

 een fælles Endoderm udenom alle og een fælles indenom alle Karstrænge, eller 

 der kan endelig være Særendodermer, d. v. s., at hver Karstræng er omgiven 

 af sin særlige Endoderm. Disse Endodermer er meget lette at iagttage, selv 

 paa tykke Snit og med svag Forstørrelse, ja man kan endogsaa se dem med en 

 god Lupe, især naar man behandler svagt med Klorzinkjod. 



l ) De Voksesteder, som Lange i Haandb. 4. Udg., p. 676 opfører under G. pumi- 

 lum, hører til alle de 4 sidst stillede Arter. 



