— XL - 



Agropyrum repens, Lolium perenne, Poa pratensis, Hierochloa odorata, Festuca 

 rubra, Glyceria sjiectabilis, Bromus mollis og Trifolium pratense. 



Paa intet Punkt af Fjordengene ved Aaens Udløb sker der nogen Tilvækst 

 som ellers langs Kanterne af Strandenge, og Forholdene er i Hovedsagen nu 

 som de var det i Slutn. af 1870-erne, da Generalstabens Opmaaling fandt Sted. 

 Mulige sinaa Forandringer er i hvert Fald ikke betingede af Opvækst (Opgrøde), 

 men af Materialflytninger o. desl. Udenfor Kanterne af Engene findes magre 

 Bevoksninger af Scirpus lacustris, Phragmites og Heleocharis palustris, men 

 ingen af dem betinger her nogen Nydannelse af Eng. Paa Engenes yderste 

 Grænser er der sædvanligvis fremkommet ganske lave og faa Alen brede Volde, 

 der for en meget væsentlig Del bestaar af Sand; Sandet er formodentlig bragt 

 ind med Fjordvandet og formedelst sin Tyngde aflejret her langs Kanterne af 

 Engene, medens de finere Lerpartikler føres længere ind over Engene og 

 afsættes dér. Paa disse Volde er Vegetationen ret broget og blandet; man kan 

 finde Car ex arenaria sammen med Glyceria spectabilis og Carex Goodenovii, 

 endvidere af Græsser: Festuca rubra, Holcus lanatus og Phragmites repens; 

 endelig adskillige Urter: Carum carvi i stor Mængde, Taraxacum, Trifolium 

 pratense, Rumex crispus o. fl. a. 



Langs selve Aaens Bredder begynder den sædvanlige Vegetation af Carex 

 gracilis, Glyceria spectabilis, Phragmites, Rumex Hydrolapathum o. s. v., der 

 betinges af det udstrømmende ferske Vand. 



Om Vinteren overskylles Engene Øst for Jærnbanedæmningen af Fjord- 

 vandet. Det er klart, at siden Dæmningens Opførelse er Adgangen for Vandet 

 i ikke ringe Grad besværliggjort ; Beboerne har i de senere Aar erfaret dette 

 derved, at Engene er „gaaet en Del tilbage". Alligevel kan Vintervandet, især 

 med vestlige Storme, gaa ret langt ind, endda et godt Stykke over den indre 

 Grænse for Fjordengene, hvorpaa bl. a. de ikke ubetydelige Mængder af Bændel- 

 tang m. m., som ligger spredt udover Engene, nok kan tyde. Ved at betragte 

 Fjord engenes Overgang i Mose og Ferskvandseng faar man et vistnok paalideligt 

 Billede af Vandstandsforholdene paa Engene om Vinteren og om Fjordvandets 

 Betydning for Engenes Vegetation. 



Omtrent udfor Kjølsen Holdeplads og efter en omtrent lige Linie mod Øst 

 ændres Vegetationen indefter mod Bakkerne. Juncus Gerardi forsvinder; lige- 

 ledes Agrostis alba. Festuca rubra optræder til Gengæld i større Mængde, men 

 iblandes snart andre Græsser: Holcus mollis, Anthoxanthum og Agrostis vul- 

 garis. Navnlig bliver dog Carex panicea mere og mere almindelig og omsider 

 meget karakteristisk, vi kommer altsaa efterhaanden ind over Carex panicea- 

 Mose med dens sædvanlige Vegetation, bl. a. af Hylocomium squarrosum. Tør- 

 ven er ikke dyb; Sandbund naas snart, indenfor 60 — 70 Cm. s Dybde. Endnu 

 nærmere ind under Bakkerne forsvinder Carex jmnicea-Mosen og giver Plads 

 for anden Plantevækst. 



Nærmest Aaen afløses Fjordengen af Carex Goodenovii- ( C. vulgaris-) Eng, 

 hvor Carex Goodenovii er dominerende, medens Aira caespitosa, Festuca 

 rubra og Anthoxanthum, hist og her ogsaa Hierochlora odorata, er rigelig til- 

 stede; paa mere fugtig Bund kan Carex disticha, C.ampullacea eller C. gracilis 

 forekomne. De sædvanlige Urter findes i Mængde, og af Mosser er Hypnum 

 cuspidatum rigeligst tilstede. Fjordengens Planter kan være iblandede Carex 

 Goodenovii-Engens; saaledes kan der af Overgangsformer ses en udpræget 

 Carex Gooclonovii + Triglochin marHimum-En%. 



Alt efter Afstanden fra Aaen afløses Fjord engene altsaa enten af Carex 

 Goodenovii-Eng eller af Carex panicea-M.os% , saaledes som angivet paa 



