— XLIV — 



og Joh. Lange har samlet den i Holsten mellem Ratzeburg og Mölln 1845 

 (Lange's Herbarium, benævnt R. polyanthemus, v. latilobus). 



Idet jeg betragter Exemplaret fra Flaskekroen som, hvad Findested angaar, 

 upaalideligt, bliver der foreløbig kun ét Voxested i Danmark, nemlig som nævnt 

 Grimstrup Krat ved Varde; og det forbindes jo let med det holstenske Voksested, 

 hvorved der opnaas Kontinuitet i den geografiske Udbredelse (fraset Gotland). 



2. Erythræa capitata Willd. 



I Lange's Haandbog i den danske Flora, 4de Udg., p. 437 gøres der i en 

 Anmærkning opmærksom paa, at Prof. Witt rock i Sverige har fundet [to 

 Erythræa- Arter, som ikke var kendte fra Danmark, men som muligvis kunde 

 findes her. Den ene af dem, E. glomerata Wittr., der er nærmest beslægtet med 

 E. littoralis (Turn.) Fr., mente afdøde Brygger Th. Schiøtz at have fundet 

 ved Bulbjærg, men Exemplar erne derfra viste sig at være en lav og tæt Form 

 af E. littoralis og er opførte i Lange's Rettelser & Tilføjelser til Haandb. 

 Danske Flora, 1897, p. 22 som E. littoralis, ß, minor Hartm. Af den anden 

 af de ventede Arter, E. capitata Willd., fandt jeg i Aar paa Langel ands- 

 Exkursionen nogle Exemplarer paa en græsklædt Str andklint vedDimesodde 

 mellem Bagenkop og Gulstav. 



Erythræa capitata Willd. adskiller sig fra E. Centaurium, som den er 

 nærmest beslægtet med, ved følgende Karakterer: Stænglen kort (2-10 cm.), 

 med faa, strakte Led: Rosetbladene store, ovale eller omvendt-ægdannede; de 

 øverste Stængelblade tæt nærmede til Blomsterstanden; denne er mange- 

 blomstret og hovedformet, idet Blomsterne er samlede i Nøgler, der atter 

 staar tæt sammen; dog findes der ikke sjældent en eller faa straktleddede Grene, 

 der rager op over Hovedstanden; men ogsaa disse énder med et mindre Hoved 

 af nøgleformede Stande: Bægeret (under Blomstringen) af Længde med eller 

 lidt længere end Kronrøret, Kronrøret kortere eller næsten lige saa langt som 

 Kraven; Støvdragerne fæstede neden for Midten, oftest endog nær 

 Basis af Kronrøret, ikke som hos E. Centaurium i Indgangen (Svælget). Den 

 voxer paa græsklædte Steder nær Havet. — — Da det er en Plante, som i det 

 hele er lidet udbredt, og hvis Forhold til den nærstaaende E. Centaurium er 

 noget uklart, skal jeg omtale, hvad man véd om den. 



Den blev i 1815 beskrevet af Willdenow paa Exemplarer, hvis Findested 

 ikke kendes, men som maaske stammer fra Berlins Omegn. Forøvrigt forblev 

 den aldeles ubemærket (dog opførtes der i adskillige Floraer en var. capitata 

 af E. Centaurium, karakteriseret alene ved sin tæt sammentrængte Blomster- 

 stand), indtil Englænderen F. Townsend i 1879 paa Øen Wight (og senere 

 ogsaa paa Englands Sydkyst) fandt en Plante, som han, efter at have undersøgt 

 Willdenow's Originalexemplar, kunde identificere med E. capitata Willd. Han 

 har givet udførlige Oplysninger 1 ) ledsagede af Figurer af Planten og mener, at 

 den er en godt karakteriseret Art. 



Et Par Aar efter (1884) kunde Prof. V. Wittrock uddele den samme 

 Plante i sit Exsiccatværk over Slægten Erythræa; han havde fundet den paa 



] ) F. Townsend: On an Erythræa new to England, from Isle of Wight and 

 South Coast. - Journ. Linn. Soc. XVIII. 1881, pp. 398-405, Pl. XV. 

 id.: On Erythræa capitata Willd. — Journ. of Botany. XIX, 1881, pp. 

 87-88. 



