— XLV — 



Øland og desuden nævner 1 ) han, at der i Berliner Herbariet rindes Exemplarer 

 fra. Omegnen af München. Endvidere fandt L. Corbière 2 ) den i 1885 nær 

 Cherbourg (Manche) paa flere Steder. 



Naar man ser bort fra de gamle Exemplarer fra Berlinerherbariet, om 

 hvilke man ikke tør udelukke den Mulighed, at Lokaliteterne er usikre, findes 

 Planten kun ved Havet og synes at have en sydvestlig Udbredelse, idet den 

 forekommer paa adskillige Steder paa begge Sider af den engelske Kanal; 

 hertil kommer saa de isolerede Forekomster: Øland og Sydspidsen af Langeland. 



Den interessante Plante fortjener nærmere at undersøges paa sit Voxested 

 og tillige helst Dyrkning i nogle Aar. Der er jo nemlig den Mulighed, at det 

 ikke er en selvstændig Art, men en unormal Form af E. Centaurium. Herpaa 

 tyder forskellige Forhold, som dog ialt Fald foreløbig intet beviser. Allerede 

 Townsend, den første som gjorde opmærksom paa Støvdragernes ejendomme- 

 lige Befæstelsespunkt hos vor Plante, peger paa, at det maaske kunde opfattes 

 som Hest af Heteroklini hos Erythræa Centaurium (den til samme Familje 

 hørende Menyanthes er jo diklin), men kan ikke finde noget, som afgørende 

 taler til Fordel for denne Tanke. Ogsaa Muligheden af Monstrøsitet bortviser 

 han, fordi han har iagttaget den i Mængde og over en større Strækning, hvor 

 alle Exemplarerne bevarede deres Karakterer aldeles konstant. Endelig har han 

 gjort den vigtige Iagttagelse, som han mærkeligt nok ikke selv synes at lægge 

 stor Vægt paa, at E. capitata paa Wight er toaarig, medens E. Centaurium og 

 E. pulchella, som voxer paa samme Lokalitet, er enaarige; han fandt nemlig 

 i Oktober Maaned talrige Rosetter af E. capitata, men ingen af de to andre 

 Arter. Hvis denne Iagttagelse er rigtig (Erythrée' evne er vist hos os toaarige 

 eller overvintrende enaarige), tyder den stærkt til Fordel for Artens Selvstæn- 

 dighed. 



Derimod er der et andet Forhold, som snarere tyder i modsat Retning; 

 det er den Omstændighed, at der findes analoge Former, svarende til E. capitata 

 af de to andre Arter E. littoralis (Turn.) Fr. og E. pulchella Fr. ; fælles for alle 

 disse afvigende Former er den lave Væxt, den hovedformede Blomsterstand og 

 Støvdragernes Befæstelse langt nede i Kronrøret. Den til E. littoralis svarende 

 Form er E. glomerata Wittr., som er fundet i Blekinge og Skåne; den til 

 E. pulchella svarende er E. Morier i Corb. og er fundet paa Frankrigs Vestkyst 

 (Manche); begge disse har Støvdragerne fæstede ikke fuldt saa langt nede som 

 E. capitata, men omtrent paa Rørets Midte. De kan maaske findes her 

 til Lands. 



Det samme Forhold med tæt samlede Blomster findes iøvrigt ogsaa hos en 

 afvigende Form af Gentiana campestris, dog er her ingen Afvigelse med Hensyn 

 til Støvdragernes Befæstelsespunkt. Denne tæt sammentrængte Form af Gentiana 

 findes i Skandinaviens Fjælde og paa Island og gaar under Navnet subsp. 

 islandica Murb., men sikkert med Urette, da den paa Island forekommende 

 Form oftest ikke er tæt sammentrængt, hvad Prof. Murbeck's Beskrivelse heller 

 ikke omtaler. I det østlige Norge har jeg et Aar iagttaget den „tætte" Form, 



*) V. B. Witt rock: Erythrææ exsiccatæ, quas distribuit; Fase. I. — Botaniska 



Notiser, 1884, p. 116—117. 

 2 ) L. Corbière: Une plante nouvelle pour la flore française Ervthræa capitata 



Willd. — Bull. Soc, Linn, de Normandie, 3. sér., Vol. X, 1886. 



id.: Erythræa Morieri sp. nov. et les Erythræa à fleurs capitées. — Mém. 



Soc. Nationale d. Sc. nat. et math, de Cherbourg, XXV, 1886. 



