— m — 



andre undersøgte Planter dannes der ikke Grene fra de nederste 

 Blades Axler paa Skudgenerationerne, men kun paa de øverste; 

 men der er den Forskel, at her hos Avicennia er de øverste Led 

 ikke korte eller meget korte, men de længste, som Skuddet over- 

 hovedet danner; derfor kommer Bladene til at sidde langt fjernede 

 fra hinanden ligesom Grenene, der hos de tidligere omtalte Arter 

 var indskrænkede til et kort Bælte i Skudenderne, her strækker sig 

 over en støre Del af Skuddets Længde, et Forhold, der er af stor 

 habituel Betydning. 



Hovedgrenen udgaar i 

 Reglen under en ringe Vinkel 

 med Stammen (oftest 20°— 

 45°), men denne Retning be- 

 holder de ikke; tværtimod det 

 almindelige Forhold hos Man- 

 grovetræerne (se Fig. 1 1 af 

 Bruguiera gymnorhiza), hvor 

 Skudspidsen under sin Væxt 

 bevæger sig i en Bue opad, 

 voxer den her i vandret Ret- 

 ning eller endog ofte i en 

 stor Bue nedad, indtil den 

 standser sin Væxt paa Grund 

 afBlomsterstandsdannelse eller 

 af en anden Aarsag. Vi faar 

 da lignende vandrette eller 

 necladbuede Grene som f. Ex. 

 hos Birken eller Pilearter, 

 hvilke Træet ogsaa ligner 

 ved sine tynde, svajende 

 Grene. 



Et ejendommeligt Forhold i Avicennia' s Skudbygning kan ses 

 af Fig. Ù 2S og bestaar i den udprægede epitrofe Skududvikling (jfr. 

 f. Ex. Salix incana). Betragter man den nederst til venstre fra 

 Hovedstammen udgaaende Gren, ser man, at dennes Grene alle 

 udspringer fra Oversiden og fra deres Udgangspunkt voxer lodret i 

 Vejret, saa at de (Grenene af III Orden) danner en lodret, parallel 

 Række. At Forholdet er saadant paa de ældre Dele af Grenene, 

 skyldes ikke, at Axelskud fra de paa Grenenes Underside og Flanker 



Fig. 28. Avicennia officinalis. 

 Del af Stammen med en skraat opstigende 

 Hovedgren, der bærer talrige epitrofe, lod- 

 rette Sideskud. Fotografi efter Naturen. 



