— 96 - 



typisk er dorsiventrale i den anatomiske Bygning, dog ofte viser 

 Tendens til Isolateralitet; thi Isolateralitet er hos de Arter, hvormed 

 vi beskæftiger os her, ellers kun kendt hos de to ovenfor nævnte 

 Slægter, og jeg har heller ikke fundet Antydning hertil undtagen 

 netop hos Ceriops. Ogsaa dette synes mig derfor bestemt at vise 

 hen til Sammenhængen mellem Bladpladernes Orientering overfor 

 det lodrette Sollys og deres anatomiske Bygning; her, hvor de 

 nærmer sig til at staa lodret, finder man ogsaa en Tilnærmelse til 

 Isolateralitet, som er ukendt hos de andre Arter, hvis Blade staar 

 forholdsvis mere fladt udbredt. 



Vi har saaledes set, at Bladpladerne hos ingen af de under- 

 søgte Mangrovetræer staar fladt (horizontalt) udbredt; tværtimod 

 saa vi, at det hos alle Arter, men iøvrigt paa forskellig Vis hos de 

 forskellige Arter, er opnaaet, at Pladerne stilles skraat (stejlt) i 

 Forhold til det lodrette Sollys, og man tør vel heraf slutte, at dette 

 Forhold maa være af væsentlig Betydning for Planterne, naar man 

 ser, hvorledes det overalt er gennemført her i Mangroven, medens 

 man i Urskoven hos Træer af lignende Højde som Mangrovens 

 netop oftest finder fladt udbredte Blade (i Overensstemmelse med 

 det dér mere svækkede Lys) ligesom Tilfældet ogsaa undertiden 

 kan være i det indre af Mangrovetræernes Kroner (jfr. p. 11 — 12, 

 hvor Lysets store Intensitet i Mangroven omtaltes). Det er natur- 

 ligvis navnlig de unge Blade, som maa antages at trænge til Be- 

 skyttelse for de stærke Solstraaler, og man finder da ogsaa, at de 

 ganske unge, af Knoppen nys udtraadte Blade hos alle de under- 

 søgte Mangrovetræer [Xylocarpus har jeg ikke set i Løvspring) 

 staar helt eller næsten helt lodret, selv om Stillingen hos 

 de ældre Blade afviger fra den lodrette. At denne Vertikalstilling 

 maa yde de unge Blade en væsentlig Beskyttelse er paa Forhaand 

 klart; men jeg vil dog her lejlighedsvis anføre et lille Forsøg, jeg 

 en Dag gjorde, der viser hen i denne Retning, og som en tilfældig 

 Iagttagelse bragte mig til at udføre. Af et Ægiceras-Exemplar, som 

 var i Løvspring, aftog jeg en Dag ved Middagstid 20 unge, c. 3 cm. 

 lange, friskgrønne Blade og anbragte dem ved Hjælp af Klemmer 

 dels i vandret, dels i lodret Stilling paa en mellem to Træer i 

 Mangroven udspændt Snor, idet jeg under disse Forberedelser 

 dækkede over Forsøgsbladene ved Hjælp af en Skærm. Da de var 

 anbragte i den ønskede Stilling (10 vandrette, 10 lodrette) tog jeg 

 Skærmen bort, saa at de lodrette Solstraaler faldt direkte ned paa 

 Bladene. Det viste sig da, at i Løbet af V*— 2 Minutter blev Kloro- 



