— 101 — 



stillingen af Bladpladerne opgives, og disse stiller sig i Mellem- 

 rummene mellem hverandre, alle ganske fladt (horizontalt) udbredte, 

 som vi kender det hos mange af vore Skovbundsplanter (jfr. War- 

 ming i Oversigt over K. D. Vid. Selsk. Forh., 1901, Nr. 1). 



Ved det ovenfor anførte har vi set, at saadanne Stillings- 

 forhold, som, saa vidt vi véd, maa antages at have den bedst mulige 

 Belysning af alle de i en Bladroset siddende, tætstillede Blade til 

 Opgave, ikke alene lader sig paavise i den mørke Urskov, men 

 ogsaa i Mangroven hos Planter, hvis Blade direkte er udsatte for 

 den brændende tropiske Sols Straaler og her hos alle de Arter, 

 hvor Bladene er tæt samlede paa Stænglerne. Samtidig hermed 

 har Bladene hos alle Arter med lodrette Axer indtaget en stejl, 

 oftest opadrettet Stilling, i hvilken man vel ikke kan se andet end 

 en Bestræbelse efter at svække Virkningen af de lodrette Solstraaler. 

 De to Bestræbelser, dels at svække Virkningen af de lodrette Sol- 

 straaler, dels at opnaa den størst mulige Lysvirkning paa de i en 

 Bladroset forhaandenværende Bladplader — hvilke Bestræbelser paa 

 en Maade maa modvirke hinanden — har saaledes fundet et Udtryk 

 i den beskrevne Anordning af Bladene. 



Hos den anden Gruppe af Mangroveplanterne, som jeg efter 

 Bladenes Form har benævnet 



II. Den bredbladede Gruppe, finder vi fra det just omtalte meget 

 afvigende Forhold. Det nævntes p. 99, at de løvbladbærende Skud- 

 dele kan indtage alle mulige Retninger (lodrette, vandrette og alle 

 intermediære) ; for en stor Del er de vandrette. Endvidere er de 

 langleddede, saa at Bladene her aldrig er samlede i endestillede 

 Duske eller Rosetter. To Slægtstyper hører herhen, men disse er 

 indbyrdes saa forskellige, at de bedst behandles hver for sig. 



a) Hos Sonneratia er Bladene modsatte, enkle (usammensatte); 

 de er yderst kortstilkede og meget bredt omvendt ægformede eller 

 hyppigt næsten kredsrunde. Ved Bøjninger eller Vridninger af den 

 korte Stilk opnaas det, at Bladpladerne kommer til at staa helt eller 

 tilnærmelsesvis lodret (i Profilstilling) ; det er derved udelukket, at 

 Bladene her kan komme til at skygge for hverandre. 



b) Hos Xylocarpus er Bladene spredte ( 2 /ö), sammensatte, oftest 

 ligefmnede med 2 Par Smaablade, idet Ende-Smaabladet ikke ud- 

 vikles. Paa vandrette Grene nærmer Bladpladernes Retning sig til 

 den toradede. Bladets Form er forskellig efter dets Antal af Smaa- 

 blade, men oftest er det meget bredt ægformet, hvilken Form ogsaa 

 Smaabladene har. Disses Stilling og Anordning paa Midtnerven 



