- 281 — 



er det ønskeligt at frembringe slanke Stammer med finringet knast- 

 frit Ved , saa vi opfordres derfor til at anvende en middelstor 

 Tæthed, ca. 4—5000 Planter pr. Td. Ld. Samtidigt gives der 

 neppe nogen Træart, der er et saa godt Planteobjekt, som danner 

 en for Plantning saa fortrinlig bygget Rod; ved Omprikling ud- 

 vikles et tæt Filt af Siderødder saaledes grupperet til en samlet 

 regelmæssig Busk, at den næsten af sig selv finder Plads i Plante- 

 hullet, medens det ofte er en vanskelig Sag at danne et passende 

 Leje for Bøge- eller Egeplantens Rod; Smaarødderne er forholdsvis 

 tykke og udtørres ikke let, Rødgranen taaler derfor som ingen 

 anden Træart de med Plantning forbundne Ulemper, og Rødgran- 

 planter taaler Forsendelse over lange Afstande og er som bekendt 

 ofte Genstand for Handel. Rødgranens Kultur fremmes derfor 

 ganske overvejende ved Plantning. Ask stiller sig temmelig nær 

 som Rødgran, har som denne ringe Spredningsevne og lider let, 

 hvis Tætheden bliver for stor , ogsaa den afgiver et ypperligt 

 Planteobjekt, og Kulturen sker hovedsagelig ved Plantning. Noget 

 mindre sikker staar jeg overfor Ær og Løn, der jo kun har en under- 

 ordnet Betydning for Skovbrugere, men jeg tror, at de maa siges 

 at have en temmelig svag Spredningsevne — i hvert Fald tror jeg 

 at turde sige det om Acer pseud opiatanus — og de udvikler en Rod 

 omtrent som hos Rødgran eller Ask. For de nævnte Træarter 

 stiller Forholdet sig klart, men der er andre, hvor man staar mere 

 famlende, hvilket maaske kommer af, at de paa en egen Maade 

 staar midt imellem Træarter med stærk og Træarter med svag 

 Spredningsevne, har Egenskaber tilfælles med begge; dette gælder 

 El, Birk og Lærk, der som nævnt kun paavirkes lidt af Plante- 

 tæthed, taaler saavel tæt Saaning som vid Plantning, medens paa 

 den anden Side den store Forskel, der paa en tilsaaet Kulturflade 

 viser sig i Planternes Udvikling for Birkens og Lærkens Ved- 

 kommende skulde antyde stærk Spredningsevne, men for Ellen vel 

 kan hidrøre fra denne Træarts Rodknolde; jeg vil nærmest tro, at 

 den sidste har svagere Spredningsevne, og den danner ogsaa et 

 ypperligt Planteobjekt; Lærk og Birk, skønt de kultiveres meget ved 

 Plantning, afgiver egentlig ikke Planter, der egner sig godt til Ud- 

 plantning, Roden er meget svag, og Plantning ingenlunde let og 

 sikker. Men endelig er der een Træart, hvor det er vanskeligere 

 at forstaa den Sammenhæng, jeg søger mellem Spredningsevnen og 

 Rodens Bygning. Det er Ædelgran. Denne Træart staar nærmest 

 ved den Gruppe der har stærk Spredningsevne, og i sine Krav til 



