— 328 — 



og Myriophyllum spicatum, ligesom Ranunculus polyanthemus og 

 Lysimachia nummularia er almindelige paa fugtige Steder. 



Det mest karakteristiske ved Øernes Ferskvands- og Sump- 

 vegetation er den store Artsrigdom. Selv i og ved det mindste 

 Vandhul træffer man næsten alle de typiske Mose- og Søplanter 

 voksende mellem hverandre. Forklaringen herpaa er vel simpelthen 

 den, et paa saa smaa Øer kommer en Mængde Vade- og Svømme- 

 fugle selv til de mindste Vandsamlinger, og det vil være rimeligt 

 at antage, at de i Tidens Løb vil føre Frø af mange forskellige 

 Slags Vand- og Sumpplanter med sig. I Lollands talrige Smaa- 

 sumpe og Kær findes vel en lige saa kraftig Plantevækst, men den 

 er langt artsfattigere, medens til Gengæld en enkelt Art kan danne 

 større og renere Bevoksninger. Af de foran nævnte Planter kan 

 der være Grund til at nævne Sparganinm ramosum^ Cicuta og 

 Scirpus maritimus som særlig almindelige; den sidste viser, at 

 Havet intet Steds er fjærnt. 



Typiske Enge har jeg kun set paa Fæmø. Denne 0 er i 

 Modsætning til de andre, der næsten er aldeles flade, meget stærkt 

 kuperet. Skraas gennem Øen fra NV. til SØ. gaar en Dalsænkning, 

 til begge Sider begrænset af. høje Bakker. I denne Dal, „Bækkenet", 

 findes flere gode Enge, men med en artsfattig Vegetation. Jeg 

 noterede her den 1ste Juni: Alopecurus geniculatus, Agrostis alba, 

 Bellis, Bromus racemosus (meget aim.), Cardamine pratensis (spars.), 

 Car ex Goodenoughii, Heleocharis palustris, Luzula campestris, Orchis 

 latifolius, Polygonum amphibium ß, Ranunculus acer, R. repens, 

 Rhinanthus major, Rumex acetosa, Taraxacum vulgare, Trifolium 

 pratense, foruden flere ubestemmelige Græsser. I August var Engene 

 afslaaede. Saa almindelige Engplanter som Caltha, Pedicularis, 

 Geum, rivale, Valeriana dioeca, Cirsium palustre og andre synes 

 ganske at mangle. Caltha har jeg set et Par Steder paa Fejø, alle 

 de andre har jeg slet ikke truffet. 



Vegetationen ved Veje, Hegn og i Byerne. Øernes 

 landskabelige Fysiognomi er ganske som Lolland-Falsters. Alle Veje 

 og Marker er omkransede af Pilerækker, mest af Populus monilifera, 

 mindre af Salix alba. Poplerne synes her at trives vel; der saas 

 i ethvert Tilfælde ikke saa mange udgaaede Træer, som man i de 

 senere Aar ser paa Lolland. Det er især paa de flade Øer Fejø 

 og Askø, man i sin Tid har lagt Vind paa Pileplantning; paa den 

 langt mere bakkede Fæmø er der færre Pile, og dens Udseende 

 har mere Lighed med Sydsjællands. 



