— 347 — 



ikke i disse Tilfælde tillagt Nervationen stor Værdi, eftersom han 

 her har betegnet to til forskellige Undergrupper hørende Sektioner 

 ens. Den 6te Sektion (Coriacea, B. fruticosum) er heller ikke 

 særlig godt betegnet: feuilles uninerviées, réticulées, veinées. Det 

 er ejendommeligt, at han hverken her eller ved den første Sektion, 

 som iøvrigt og det her med delvis Ret er karakteriseret ganske som 

 denne, omtaler den fjernervede Nervation. Der kan sikkert dispu- 

 teres meget om, hvorvidt det er berettiget at adskille ß. fruticosum 

 (og med den B. gibraltaricum) fra B. longifolium og stellatum o. s. v. 

 Nervationen taler ganske vist for en saadan Forening; men paa 

 den anden Side bør ikke den store morfologiske Afstand mellem 

 disse Former underkendes. Spørgsmaalet er interessant, men kan 

 næppe besvares endnu. 



Hos Reichenbach den Yngre 1 ) træffer vi paa to Grupper 

 uden Diagnose: „Retinervia", hvortil henregnes de samme Former 

 som i Godrons „Reticulata" og „Gramininervia", hvortil de øvrige 

 af Reichenbach beskrevne Former henregnes. Der er ingen Grund 

 til at gaa videre ind paa dette. 



Efter Reichenbach træffer vi Nervationen benyttet af Joh. 

 Lange 2 ). Denne Forfatter gør i sin Gruppering af Bupleurum- 

 Arterne Brug af Nervationen paa 2 Steder. For det første adskiller 

 han sin Gruppe „Perennia vel suffruticosa" i 2 Undergrupper hen- 

 holdsvis med Betegnelserne „folia multinervia" og „folia penninervia". 

 Til den Undergruppe, der er karakteriseret ved folia penninervia, 

 henfører han, rigtignok adskilte i to Sektioner, baade B. longifolium 

 (stellatum) angulosum og B. fruticosum, verticale. For det andet 

 adskiller han (under „annua, diachenium læve") henholdsvis med 

 Betegnelserne „phylla venulosa" og „phylla non reticulato venosa" 

 B. aristatum Gruppen fra B. junceum Gruppen. Denne Adskillelse 

 er fuldkommen berettiget. Skønt Lange ikke nøjagtigt har udtrykt 

 Forskellen mellem disse to Grupper i Henseende til Nervationen, 

 fremgaar det dog af Udtrykket, at han har kendt den karakteristiske 

 Forskel, i hvert Fald været paa det rene med, at der var en 

 Forskel. 



Den sidste Forfatter, der anvender Nervationen i Systematikens 

 Tjeneste, er Drude 3 ). Der er dog ikke meget at sige herom. Han 



') Reichenbach, Icônes ü. Germ, et Helv. XXI, 1868. Reichenbach fil., 

 Umbelliferae in flora Germ., pag. 19. 



2 ) Willkomm et Lange, Prodromus florae Hispaniæ, III, pag. 68— 69. 



3 ) Engler & Prantl, Natürliche Pflanzenfamilien, III. S: Drude, Umbelli- 

 feræ, pag. 181. 



