— 385 — 



Almindelige: Typha angustifolia, Rumex hydrolapathum, Lythrum, Carex 

 gracilis, Phragmites (pletvis). 



Spredte: Myosotis palustris, Caltha, Oenanthe aquatica, o.fl. 



Af de anførte Plantenavne vil man se, at alle Rørsumpens 

 Arter er fleraarige Urter, enaarige eller toaarige Arter findes ikke. 

 I Warming's Beskrivelse af Vegetationen i Skarridsø 1 ) har 

 Forfatteren, illustreret ved smukke Tegninger, indgaaende oplyst 

 om Skudbygningen hos de dér forekommende Sumpplanter 2 ), 

 der er delvis de samme som ved Gudenaa. De græslignende Arter 

 (Scirpus, Phragmites, Equisetum flue. etc.) har alle veludviklede, 

 kraftige, vandrette Rhizomer, ligesaa Acorus. De ikke græslignende 

 Urter har ogsaa Rhizomer, men de er ikke eller mindre udpræget 

 vandrende, oftest ret stærkt stavnsbundne, f. Eks. Cicuta, Rumex 

 hydrolapathum og Sium latifolium (med Knopdannelse paa Rødder). 



Sammenligner vi hermed Skudbygningen og Livsvarigheden hos 

 Engenes Planter , er der betydelig Forskel , men ogsaa nogen 

 Lighed. I Sumpengen er de karaktergivende Græsser ogsaa 

 Rhizomplanter med vandrette Skud, men Rhizomerne er spinklere 

 og spædere, i Græsengen derimod er de fleste af Karakter- 

 græsserne Tuegræsser; Jordbunden er her saa fast, at den ikke er 

 egnet til Vandreskud. Air a cæspitosa f. Eks. er et typisk Tuegræs, 

 ligesaa Briza media. 



Ligheden mellem Engenes og Rørsumpens og for den Sags 

 Skyld ogsaa Limnævegetationens Arter er størst i Henseende til 

 Livsvarigheden, thi de er næsten alle (frasét Halvsnylterne) fler- 

 aarige (perenne) Urter. Granden til de enaarige og toaarige 

 Arters Manglen maa rimeligvis søges deri, at Spiringsvilkaarene 

 for Frø er slette , dels fordi Vegetationsdækket er saa tæt , at 

 Frøene ikke kan naa til Jorden, eller om de er naaede til Spiring, 

 har yderst vanskeligt ved at bane sig Vej til Lys og Luft mellem 

 de fleraarige Arters friske eller visne Skud , dels fordi store 

 Strækninger til Tider, navnlig om Vintren, staar under Vand, som 

 flytter flydende Frø ind mod Land og vel sagtens dræber adskillige 

 Landplanters Frø ved at fremkalde Spiring paa uhensigtsmæssigt 

 Tidspunkt eller ved at kvæle dem, der er sunkne til Bunds. Ander- 

 ledes er det med de her hjemmehørende Arters Frø; de er oftest 



1 ) Eug. Warming, Botaniske Exkursioner, 3. Skarridsø. — Vid. Medd. Naturh. 

 For. i Kbhvn. 1897. 



2 ) Se ogsaa C. Raunkiær, De danske Blomsterplanters Naturhistorie I, 

 1895—1899. 



Botanisk Tidsskrift. 26. Bd. 25 



