- XXV — 



den anatomiske Ejendommelighed fælles med mange Saltplanters, at deres 

 Palissadevæv er fyldigt, nemlig 2 Lag af anselige Palissadeceller ; Palissadevævet 

 hos den typiske Cerastium vulgatum er langt svagere. 



De blomsterbærende Stængler 5—20 Cm. høje, lofte rødlige, blødhaarede 

 af temmelig lange, overvejende nedadrettede Haar, det øverste Stængelstykke 

 under Blomsterstanden tillige svagt kirtelhaaret. Bladene siddende, fjerstrængede, 

 ægformede, butte med svagt fremspringende Bladende, hele, helrandede, lidt 

 kødfulde; Midtstrængen som hos Rosetbladene ; men oftest findes tydelige, dog 

 ikke fremstaaende Sidestrænge, der efterligner et buestrænget Blad; ret lange og 

 stive, ofte fremadrettede Haar i Bladranden, hvoraf de største findes ved Bladets 

 Grund ; Bladets Overside svagere haaret end Randen, ofte glat, Undersiden svagt 

 haaret eller glat. Højbladene 3— 5 Mm. lange, smalt ægformede med hindeagtig 

 Rand. Faablomstret Kvast, haarede og svagt kirtelhaarede, udstaaende Kvast- 

 grene, bueformet bøjede Blomsterstilke, som til sidst er af Længde med eller 

 længere, sjældent dobbelt saa lange som Bægeret. Bægerbladene lancetformede 

 — æg-lancetformede, 8,5 Mm. lange, med en bred, hvid, hindeagtig Rand, kortere 

 end de hvide, indskaarne, indtil 9,5 Mm. lange Kronblade. 



10 Støvdragere. Kapselen cylindrisk eller aflang, krummet, til sidst næsten 

 af Bægerets dobbelte Længde. 



Fleraarig; blomstrer stærkt i Maj, senere atter i Juli og derefter. 



I meget stor Mængde især i Harrilbæltet paa alle Ribeegnens Marskenge, 

 hvor den er den almindeligst forekommende Form af Cerastium vulgatum. 

 Udbredt i Marsken mellem Kongeaaens Udløb og Danmarks Grænse. Mon den 

 findes i hele Vesterhavsmarsken? 



Som man ser, skilles den fra Hovedformen ved tykke, paa Rosetterne 

 meget tykke, glatte Blade (Karakterer, der jo tilkommer mange Planter paa salt 

 Jord) og ved større Blomster med anseligere Kronblade. — Disse er de væsent- 

 ligste ydre Kendetegn for denne Form. Ogsaa i anatomisk Henseende stemmer 

 dens Bygning med den, som Saltplanter ifølge Warming's, Lesage's o. a.'s 

 Undersøgelser ofte har, idet der nemlig er rigere Udvikling af Bladenes Palis- 

 sader end hos Hovedformen. 



Den viser næppe særlig Lighed med andre Former af Cerastium vulgatum 

 end med E. Fries's 1 ) holosteoïdes, som dog er forskellig fra mareseagii ved 

 ensidig haarede Blade, ved Mangel paa Kødfuldhed og ved mindre Kronblade. 

 Den staar vist ikke nær ved Neuman's 2 ) f. caespitosa, i hvert Fald er denne 

 cæspitos og har ikke kødfulde Blade saaledes som mareseagii. 



Som det ses, frembyder den beskrevne Form ikke noget særdeles mærke- 

 ligt. Jeg har dog ønsket at gøre opmærksom paa den, bl. a. fordi den har en 

 stor Udbredelse i den nævnte lille danske Marskstrækning, hvor den træder i 

 Stedet for Hovedformen. Saa vidt jeg kan se, er den ikke før omtalt i Litera- 

 turen. Her meddeles følgende Diagnose af den: 



Cerastium vulgatum L. mareseagii n. f. 



Folia rosularum carnosa, glaberrima, folia eaulina crassiuscula, sepala 

 usque ad 8,5 mm. longa, breviora quam petala usque ad 9,5 mm. longa; cetera 

 Gerastii vulgati typici. 



In marescagio Ripensi Daniae copiose. Jonathan Lange. 



1 ) E. Fries: Novitiae florae Sueciae, ed. part. III 1, p. 52. 



2 ) Neuman o. Ahlfvengren: Sveriges flora p. 541. 



