- XLV1II - 



- 



almindelige Metoder omtales. Der siges her omtrent saaledes: ! mange Tilfælde 

 viser allerede den sammenlignende anatomiske Betragtning, hvilken Funktion 

 et givet Væv eller en særlig Sammenstilling af Geller maa have, og hvorledes 

 altsaa Bygning og Funktioner staar i Sammenhæng. At f. Eks. Korken fungerer 

 som beskyttende Hud, fremgaar allerede af dens histologiske Bygning med stor 

 Sikkerhed, o. s. fr. Ligesaa Spalteaabningernes Betydning o. a. m. Men, hedder 

 det videre, „i mange Tilfælde slaar det. blotte Studium af de anatomiske Karak- 

 terer ikke til, naar man vil erkende det paagældende Vævs Hovedfunktion med 

 Sikkerhed. Da maa det fysiologiske Eksperiment (Forf. udhæver selv 

 dette) sige det afgørende Ord. Saaledes giver Bastcellernes tykke Vægge i og 

 for sig ikke Ret til at erklære disse Geller for Styrkeceller; disse Gellers Fast- 

 hed maatte først eksperimentelt bevises. Ligeledes havde Opstillingen af et 

 Assimilations-System været umuligt, dersom ikke Bladgrøntlegemerne paa Grund 

 af fysiologiske Forsøg forlængst var blevne erkendte som Kulsyre-Assimila- 

 tionens Organer". Og fremdeles: „I den fysiologiske Anatomi har det fysio- 

 logiske Eksperiment for saa vidt ogsaa Betydning, som det ofte er egnet til at 

 bekræfte, korrigere og i det enkelte nærmere at præcisere Resultaterne af den 

 sammenlignende anatomiske Undersøgelse". 



Alt dette er Tegn paa, at den foreliggende Udgave er et langt mindre 

 ensidigt Arbejde, end første Udgave var. Dog kan det ikke skjules, at Forfat- 

 teren med særlig Forkærlighed søger at drage sine Slutninger ad den rent 

 anatomiske Forsknings Vej og egentlig kun nødtvungent tager den eksperimen- 

 telle Fysiologi paa Raad. Dette ses af den hele Maade, hvorpaa der i Anmærk- 

 ningerne diskuteres med de eksperimentelle Forskere. At disse ikke altid er 

 fejlfri, maa sandelig ogsaa indrømmes; og Haberlandt har stor Fortjeneste af at 

 have ført det fysiologisk-anatomiske Ræsonnement meget betydeligt fremad. 



Men hans Spekulationer, hvor aandfulde de end oftest er, gaar dog af og 

 til udover de sikkre Grænser for den objektive Forskning; saaledes f. Eks. i 

 Læren om Stivelsekornenes Betydning ved den geotropiske Pirring. Dermed 

 skal ikke være sagt, at Haberlandt's Opfattelser paa dette Omraade er urigtige 

 — deres Rigtighed er blot endnu ikke bevist og vistnok meget tvivlsomme, 

 løvrigt er Kapitlerne om Bevægelse og om Sanseorganer overordentlig inter- 

 essante og tankevækkende — som i Grunden alle Bogens Afsnit. 



Den Maade, hvorpaa Forfatteren omtaler Gzapek's Undersøgelser over 

 Sirørenes Betydning for Stofledningen ud af Bladene, er tydelig præget af 

 Uvillie overfor Eksperimenter, der ikke passer i den fysiologiske Anatomis Lære- 

 bygning. Gzapek's Forsøg viser tydelig Sivævets Betydning: Blade, i hvis Stilke 

 Sivævene har Anastomoser, udtømmes trods Bortoperation af den ene (f. Eks. 

 venstre) Sides Sivæv, medens Blade, i hvis Stilke Sivævets Strænge ikke staar i 

 indbyrdes Forbindelse, kun udtømmes i den til den ikke-opererede Side svarende 

 Del af Bladpladen. Et saadant Hovedpunkt i Gzapek's Arbejde forties ganske; 

 det er mildest talt noget partisk. 



Af saadanne Pletter kunde der maaske anføres flere; men slige menneske- 

 lige Skavanker undgaas jo aldrig helt, hvor en Forfatter skal være Advokat i 

 sine egne Sager — og er han ikke det, bliver Værket let uden Varme. Haber- 

 landt's Bog er da et fortræffeligt, rigt og vækkende Skrift, fuldt af Kendsger- 

 ninger, fuldt af Ideer, æggende til Kritik paa mange Punkter, æggende til 

 videre Studier overalt. W. Johannsen. 



