— LXXXVII — 



Planter. Hensigten hermed var at skaffe tilveje et foreløbigt Grundlag og 

 Udgangspunkt for Dyrkningsforsøg, ved hvis Hjælp jeg vilde søge at efterspore 

 Betingelserne for de enkelte Planteformers Fremkomst. 



De undersøgte Forhold var for største Delen saadanne, der hidtil ikke har 

 vist sig direkte betingede af ydre Faktorer, f. Eks. Kønnets Art hos tvebo Planter 

 og hos gynodiøciske Planter, Blomstens Art hos heterostyle Planter, Bladskruens 

 Retning, Blomstens Talforhold, o. s. v. Men det enkelte Individs Beskaffenhed 

 i de nævnte Rettigheder maa jo dog have en Aarsag et eller andet Sted i Løbet 

 af Individets Ontogenese, og det er i hvert Tilfælde ikke paa Forhaand ude- 

 lukket, at denne Aarsag kan findes. 



Her kun nogle Bemærkninger om Talforholdet mellem cT- og 9-Planter 

 hos tvebo Arter, og Talforholdet mellem Hunplanter og tvekønnede Planter hos 

 gynodiøciske Arter. De fleste Tællinger stammer fra 1892 og 1893. 



Eumex acetosa. Af 19250 Individer var 21,5 % d-Planter, 78,5 % 9-Planter; 

 Procenttallet, f. Eks. af d'-Planter, svingede i de enkelte Tusinder mellem 12,5 og 

 35,4 % ; det største Tal af d'-Planter fandtes ved Varde og paa Fanø, henholds- 

 vis 32,2 og 35,4 °/o. Den Teori er bleven opstillet, at Voksestedets Beskaffenhed : 

 fugtig— tør, Lys — Skygge, o. s. v., bestemmer eller delvis bestemmer de opvoksende 

 Individers Køn ; jeg kunde ikke udlede noget saadant af mine Tællinger, og til 

 samme Resultat er ogsaa andre naaet angaaende andre Plantearter. 



Rumex thyrsoides. Af denne Art har jeg i Ranum-Løgstør-Fjerritslev-Egnen 

 undersøgt 6000 Individer, hvoraf 9,56% d- Planter og 90,44% 9-Planter; i de 

 enkelte Tusinder svingede d-Planterne mellem 8,7 og 10,9%. 



Rumex aeetosella. Af 300 Individer var 42% d-Planter, 58% 9-Planter; 

 men det er baade hos denne Art og hos Mercurialis perennis og Valeriana dioeca 

 vanskeligt i Naturen at fa a brugelige Tal, idet man paa Grund af disse Arters 

 stærke vegetative Formering ikke kan afgøre, hvormeget der hidrører fra et og 

 samme Frø. Man maa her anstille Kulturforsøg, hvor man kan holde Individerne 

 adskilte. 



Melandrium album. Af 300 Individer var 37,3 % d-Planter, 62,7 % 9-Planter. 



Melandrium rubrum. Af 3000 Individer fra Ordrup Mose. Ermelund og 

 Trørød Mose var 69,7 % d-Planter og 30,3 % 9-Planter. I Charlottenlund var 

 Forholdet omtrent omvendt, idet der i 500 Individer var 39.8 % d-Planter og 

 60,2% 9-Planter. Jeg skal ikke her komme ind paa nogen nærmere Drøftelse 

 af Aarsagerne til denne Forskel. 



Angaaende Kønnets Aarsag er den Teori bleven fremsat, at Kønnet be- 

 stemmes ved Æggenes og Støvkornenes Alder saaledes, at i ung Alder befrugtede 

 Æg skal fortrinsvis give Q-Planter, ældre Æg derimod d-Planter, og at Befrugt- 

 ning ved unge Støvkorn skal fortrinsvis give d-Planter, Befrugtning ved gamle 

 Støvkorn derimod 9-Planter. 



For at prøve denne Teori anstillede jeg i 1895 en Række Forsøg med 

 Melandrium rubrum, idet jeg bestøvede unge og gamle 9-Blomster med Støv 

 fra gamle og unge d-Blomster. Resultatet blev dette, at i Afkommet af de for- 

 skellige Forsøg var Talforholdet mellem d- og 9-Planter væsentlig ens. Teorien 

 passede saaledes ikke. Til samme Resultat er Strasburger kommen ved lig- 

 nende Forsøg med Melandrium album (Biolog. Gentralbl. 1900). 



Af andres og mine egne Forsøg synes at fremgaa, at Kønnet ikke bestemmes 

 af ydre Faktorer i Løbet af Individets Ontogenese, men at vi, for muligvis at 

 faa fat paa Kønnets Aarsag, maa gribe endnu længere tilbage og undersøge, om 

 Aarsagen ikke er at finde blandt de Betingelser, hvorunder Forældreplanterne 



