Oplysning var 1200 Potter Vand, 400 Pd. Blaasten og 200 Pd. Svovlsyre 66° — 

 16° Beaumé, hvad der giver 13,7 % Blaasten i Opløsningen. 



At Pénicillium kan vegetere i Kobberopløsninger, er imidlertid ikke noget 

 nyt, eftersom der i den sidste halve Snes Aar foreligger adskillige Meddelelser 

 desangaaende i Litteraturen. Men dels er disse Iagttagelser kun knyttede til 

 Forsøg i Laboratorierne og ikke som i foreliggende Tilfælde i større Maalestok 

 ved en praktisk Virksomhed, dels har det været svagere Opløsninger, hvori disse 

 Penicillium-Vegetationer er iagttagne. Den første, der har publiceret saadanne 

 Iagttagelser, er L. Trabut i 1895 1 ). Han iagttog, at en 2 %-holdig Kobber- 

 vitriolopløsning, hvori var nedsænket Hvedekorn og som henstod i Laboratoriet, 

 blev uklar, hidrørende fra et Mycelium, der naaede fra Bunden til Overfladen 

 af Vædsken, som den senere dækkede med et hvidt Luftmycelium, der tilsidst 

 udviklede en Pénicillium, der alene afveg fra P. glaucum ved, at Konidierne 

 havde en rødlig Farve; han kaldte den P. cupricum. Trabut forsøgte derefter 

 at kultivere denne Pénicillium i mere koncentreret Vædske, og han drev det 

 til at frembringe Vegetationer af denne Svamp i en 9 J / 2 %-holdig Opløsning af 

 Sulfatet, men ikke herudover. Man kan ikke af Trabuts Artikel se, om hans 

 Beregning af Procentmængden af Kobbersulfatet gaar ud fra krystalliseret Salt, 

 der altsaa indeholder Hydratvand, eller om han mener kemisk rent Kobbersulfat: 

 i sidste Tilfælde vilde hans Resultat af Maksimum for Procentmængde stemme 

 meget nær med det her forekommende Tilfælde. 



Senere har J. de Seynes 2 ) fortsat Trabuts Forsøg med en Prøve af 

 dennes Pénicillium; men han fik kun frembragt Vegetationer med blaagrønne 

 Konidiekæder, som ikke var til at skelne fra Pénicillium glaucum, ganske stem- 

 mende med, hvad der viste sig ved Dyrkningen af Mycelielaget i de store Kar 

 fra den københavnske Kælder. Der var saaledes ingen Grund til at opretholde 

 P. cupricum som en egen Art. 



Det skal endvidere bemærkes, at Le Renard 3 ) ved Forsøg har godtgjort, 

 at en ringe Mængde Kobbervitriol, tilsat en Næringsvædske, meget væsentlig 

 fremskynder Udviklingen af Penselskimmelens Mycelium, men samtidig hemmer 

 Dannelsen af Konidier, hvilket ganske stemmer med mine Kulturforsøg. 



Carl Pulst 4 ) har anstillet en udførlig Række Forsøg angaaende Gift- 

 virkningen af en Del Metalsalte overfor flere Svampe, saasom Mucor, Asper- 

 gillus, Botrytis og Pénicillium glaucum, og han paaviste, at disse efterhaanden 

 kunde vænnes til at taale stærkere Opløsninger, men at denne Akkomodations- 

 evne dog var meget forskellig; stærkest viste den sig hos Pénicillium glaucum. 



Endelig skal jeg anføre, at P. A. Sac c ar do 5 ) i en Artikel om Pénicillium 

 glaucum siger, at den vel kan vokse videre i en 5 %-holdig Kobbersulfat-Opløs- 

 ning, men at Svampens Trivsel i den giftige Vædske maa forklares ved en sær- 

 egen Chemismus i Svampens Hyfer, der bevirker en Reduktionsproces udenfor 

 disse, saa at Svampen ikke direkte kommer i Berøring med Kobberforbindelsen, 



*) Bull, de la société botanique de France. Tome 42, pag. 33. 



2 ) Ibid. pag. 451. 



3 ) „Du chémauxisme des sels de cuivre solubles sur la Pénicillium glaucum* 

 i Journ. de Bot. XVI, p. 97 (1902). 



4 ) „Die Widerstandsfähigkeit einiger Schimmelpilze gegen Metallgifte" i Primys- 

 heims Jahrb. XXXVII, S. 205 (1902). 



5 ) A proposito dell 1 azione del solfato di rame sul Pénicillium glaucum. Bull, 

 di Entomol. agraria e Patol. veget., an. III, p. 156. Ref. i Zeitschr. f. Pflanzen- 

 krankheiteh VIII. Bd., 1898, S. 103. 



