39 



7), hos Ancyrophorus tillige fra den øverste Del af Colu- 

 mella (Tab. 5, Fig. 8). Capillitiet bestaar af nedacirettede, 

 mørkviolette, stærke Traade, der først henimod Spidsen 

 dele sig flere Gange gaffelf ormig ; hos Ancyrophorus ere 

 Grenene udadkrummede og de alleryderste udstyrede med 

 korte, ofte krummede Pigge (Tab. 5, Fig. 9). Man kommer 

 ved Betragtningen af disse to Slægter nærmest til at tænke 

 paa de Lamproderma-Arter, hvis Gapillitium hovedsagentlig 

 udgaar fra den øverste, udvidede Del af Columella, f. Ex. 

 L. physaroides; paa den anden Side er der i Columella'ens 

 Form og Længde Tilknytningspunkter for Comatricha; men 

 paa Grund af den ejendommelige Anordning af Capillitiet, 

 indtage disse to Slægter i det mindste foreløbig en noget 

 isoleret Stilling. 



Endnu vanskeligere er det at finde et naturligt Til- 

 knytningspunkt for de i Æthalier fruktificerende Slægter 

 Brefeldiciy Amaurochaete og Reticidaria. Vanskeligheden 

 ligger navnlig deri, at naar Sporocysterne forenes til Ætha- 

 lier, stilles der ikke de samme Fordringer som før til Spore- 

 spredningsapparatet, og dette faar derfor ofte en fra de frie 

 Sporocysters afvigende Bygning. Paa Grund af det gj en- 

 sidige Tryk faa de enkelte Sporo cyster i Æthaliet en mere 

 eller mindre uregelmæssig Form, smælte endog ofte sammen, 

 især for neden, og dette indvirker atter paa Sporesprednings- 

 apparatets Udseende. Brefeldia staar de øvrige Stemonitaceer 

 nærmest ; trods den uregelmæssige Form er baade Columella 

 og Capillitiet Comatricha-Yi^ivQnåQ bortset fra de ejendom- 

 melige Blærer, gjennem hvilke de enkelte Sporocysters 

 ycterste Capillitiegrene staa i Forbindelse med Nabosporo- 

 cysternes (Tab. 5, Fig. 13). Mere afvigende ere de to andre 

 Slægter, hvis Columella'er optræde som uregelmæssige, træ- 

 agtig forgrenede, flade Strænge, saa at Modsætningen mellem 

 Columella og Capillitium næsten helt forsvinder. Hos Re- 

 ticularia ere Sporerne desuden i Modsætning til alle de 

 øvrige Stereonemeers af en livlig brun Farve, af hvilken 

 Grund Rostafinski stillede denne Slægt som en egen Familie 

 i Nærheden af Trichiaceerne ; ved Capillitiets stereonemate 



