36 



C. spumarioides^ ere Gapillitietraadene ligesom hos Tilmadoche 

 tynde, farveløse og ved Anastomose*" forbmidne til et Næt. 

 Hos andre, navnlig indenfor Underslægterne Diderma og 

 Leangium^ forsvinde Anastomoserne, og de i Reglen gaffel- 

 formig grenede Traade blive meget stærkere og som oftest 

 violet farvede (Tab. 5, Fig. 2); hertil slutte sig Spun/aria 

 og Didymium, af hvilken Slægt de fleste Arter have denne 

 Form for Gapillitiet og i særlig udpræget Skikkelse (Tab. 

 5, Fig. 1 og 3). 



Familien Stemonitaceae har i Modsætning til Physara- 

 ceerne ingen Kalk hverken i Gapillitiet eller Peridiet, og af 

 denne. Grund har Rostafinski og Andre opstillet den som 

 en egen Afdeling sideordnet de kalkførende Former. Jeg 

 tror imidlertid, at en saadan Adskillelse ikke er berettiget, 

 da der, bortset fra Kalkspørgsmaalet, i alle andre Hen- 

 seender kan paavises gradvise Overgange fra Didymiaceerne til 

 Stemonitaceerne hgesom fra Physaraceerne til Didymiaceerne ; 

 det Sidste er vist i den foran givne Fremstilling, og det 

 Første antydet i den Kjendsgjerning , at Kalkholdigheden 

 gradvis aftager fra Badhamia til Didymium^ samtidig med 

 at Gapiintiet, baade hvad Farve, Fasthed og Anordning 

 angaar, frembyder en nøje sammenhængende Række ligefra 

 Kalkbeholderne hos Badhamia til et Gapillitium, der i ingen 

 Henseende adskiller sig fra visse Stemonitaceers. 



Bortset fra Gapillitiets Modificationer maa man ogsaa 

 tage Hensyn til de Forandringer, der ere foregaaede med 

 Golumella og Peridiet. Jeg vil her først gjøre opmærksom 

 paa, at det, Rostafinski og Andre med ham kalder Golu- 

 mella hos Scyphium, Crater'mm og Crater iachea, ganske vist 

 fysiologisk svarer til Golumella hos andre Former men 

 derimod ikke morfologisk. Morfologisk er hos Crateriii)n 

 den saakaldte Golumella blot et tættere og stærkere kalk- 

 fyldt, centralt Parti af Gapillitiet og staar ikke i nogen 

 nærmere Forbindelse med Sporocystens Stilk. Hos Scyphium 

 og Craterlachea træder dette Parti skarpere frem og strækker 

 sig ofte helt ned til Sporocystens Grund; men intetsteds 

 finder man det som en umiddelbar Fortsættelse af Stilken, 



