25 



Andet TilstedeA^ærelsen og Opbygningen af Hyfer: men saa- 

 danne vare ham ubekj endte for Myxomyceternes Vedkom- 

 mende. Han forfølger dog ikke denne Traad nærmere, 

 men slaar sig til Ro med at antage, at den Slimmasse, af 

 hvilken Myxomyceternes Sporocyster opstaa, „uden Tvivl" 

 udsondres af et Mycelium, der efter hans Mening skulde 

 findes inde i det Substrat, paa hvis Overflade Sporocysterne 

 senere fremkom. Han indrønmier rigtignok, at det endnu 

 ikke er lykkedes ham at finde et saadant Mycelium, .,men 

 da", hedder det videre, „alle Sporer spire med Spiretraad, 

 maa det (Myceliet) nødvendigvis være tilstede." Ved en 

 saa dogmatisk Af gj øreise kunde Mykologerne naturhgvis 

 ikke blive staaende ret længe, og der hengik da heller ikke 

 lang Tid, inden dette Spørgsmaal atter blev optaget til 

 grundig Drøftelse. 



Allerede 1854 anstillede De Bary"^) de første Forsøg 

 angaaende Sporernes Spiring. 1858 gav samme Forfatter'^*) 

 et kort Overblik over Myxomyceternes Udviklingsgang, og 

 Aaret efter udkom hans Hovedværk**'^) over M^rKomyceterne. 

 Resultaterne af disse Undersøgelser vare i Korthed følgende. 

 Hos Myxomyceterne optræder der ikke paa nogetsomhelst 

 Punkt af Udviklingen noget, der svarer til Svampenes Hyfer. 

 Ved Sporernes Spiring fremkommer der intet Mycelium, 

 men Protoplasmalegemet bliver frit som en med én, sjældnere 

 flere Giljer udstyret Sværmecelle, der formaar at formere sig 

 ved Deling. Efter nogen Tids Omsværmen trække Sværme- 

 cellerne Giljerne ind og blive til langsomt krybende Amøber. 

 Disse bevæge sig i og paa Substratet, i Reglen henraadnende 

 Planterester, under idelige Formforandringer, idet de til 

 forskjellige Sider udsende kortere eller længere Forlængelser, 

 Pseudopodier, som snart atter trækkes ind paa et Sted, 

 snart strækkes ud paa et andet. Foruden denne Bevægelse 

 foregaar der samtidig en anden, nemlig en Strømning inde 



*) Flora. 1854. Pag. 648. 



**) Bot. Zeit.. 18.58. Pag. 357. 



**) De Bary: Die Mycetozoen, 1859. 



