200 



ved Røddinggaard. Jeg fandt den i stor Mængde i og ved en 

 ikke helt udtørret Klitsø syd for Fyrtaarnet paa Amrum. Mod 

 Syd træffer man den først ved Braunschweig og i Gampinen i 

 Belgien. 



Endnu mere end ved de i det foregaaende nævnte Vegeta- 

 tionsformationer stemme de nordfrisiske Øer overens med Vest- 

 jylland gjennem Veget ati o nen paa Rulles tenss andet, hvorved de 

 samtidig fjærne sig fra de østfrisiske og vestfrisiske Øer, paa hvilke 

 oprindelig, uforandret Rullestenssand kun et Par Steder komme 

 frem i Dagen. For de nordfrisiske Øers Rullestenssand kan der 

 derfor ogsaa nævnes et ret stort Antal Planter, som disse Øer 

 have fælles med Vestjylland, men som mangle paa de østfrisiske 

 Øer. I Listen Pag. 185 vil man finde de vigtigste af disse Planter. 



Man vil af det foregaaende kunde se, at der er en ret be- 

 tydelig Forskjel mellem de nordfrisiske og de østfrisiske Øers 

 Vegetation. Medens de østfrisiske og de vestfrisiske Øer ere meget 

 nær knyttede til Nord- og Syd-Holland, slutte de nordfrisiske Øer 

 sig ganske nøje til Vestjylland, hvilket ikke alene ses ved en 

 Undersøgelse af Vegetationens enkelte Elementer, men ogsaa og 

 især ved en Betragtning af Vegetationen i dens Helhed. Naar 

 man vandrer hen over de højere liggende Partier at Amrum, 

 Føhr og Sylt, ser man ikke nogen kjendelig Forskjel paa Vege- 

 tationen, her og den man træffer paa de høje magrere Partier 

 af Aadum-Varde eller Heinsvig-Hjerting Bakkeø i Vestjylland; og 

 i Virkehgheden ere disse Øer vel ogsaa at betragte som Rester 

 af en lignende Bakkeø, som i sin Tid hævede sig op over vidt- 

 strakte, lave Hedeflader og sumpede Mosedrag, ved hvilke den 

 var knyttet til Fastlandet mod Nord og Øst. Af disse lave 

 Hedeflader have vi i Romø og Fanø Rester tilbage, hvilket disse 

 Øers Vegetation nok som minde om, skønt den fører en stadig 

 Kamp med Sandet, en Kamp i hvilken vel en Del Planter, som 

 tidligere fandtes, ere bukkede under, men som dog endnu viser 

 en fuldstændig Overensstemmelse med Vegetationen paa de lave 

 og flade Hedestrækninger mod Nord indenfor Klitterne mellem 

 Ho Bugt og Rhigkjøbing Fjord. Som fælles meget karakteri- 

 stiske Planter skal jeg her blot nævne Carex trinervis, Heleo- 

 charis multicaulis, Malaxis paludosa og Pyrola minor. 



Blandt de nordfrisiske Øers Vegetationsformationer opførte jeg 

 ogsaa Skovvegetationen, men denne er i høj Grad sparsom 

 repræsenteret. Dog tror jeg ikke, at Buchenau har Ret, naar 



