217 



Overlæbens øvre Del (B, C, D), altsaa en lignende Plads 

 som ellers, men paa et andet Organ. 



løvrigt er der ogsaa her Forskjel paa Overlæbespaltens 

 Vidde og paa den Grad, i hvilken Arret rager frem. Medens 

 Arret rager langt (1 — 1/2 Mm.) frem i den ren unge Blomst B, 

 er det ikke saa langt fremme i den yngre G og endnu mindre i 

 Fig. 31, hvis Antherer alt ere aabne; og som Exempel 



paa Spaltens forskjellige Vidde og 

 i det hele den forskjellige Form 

 af hele den øvre Del af Overlæben 

 henvises til Fig. 30 B— G og Fig. 31. 

 At udfinde Regelen for disse For- 

 skjelligheder maa jeg overlade til 

 dem, der have Adgang til at stu- 

 dere de levende Exemplarer. 



Selvbestøvning synes kun med 

 Vanskelighed at kunne foregaa. 

 Da Arten sætter rigelig Frugt i 

 en saa nordhg Egn som ved Alten 

 (c. 70^ n. B.), maa det vistnok 

 være Humler^ som besørge Be- 

 støvningen. 



B. Arter med skævt stillet 

 Læbe. Læben er hos disse stillet 

 saaledes, at den — naar man 

 stiller sig paa Beskuerens Stand- 

 punkt og betragter Blomsten for- 

 fra — skraaner fra venstre ned 

 til højre Side, og denne Skraa- 

 stilling kan være saa stærk, at 

 Læben næsten stilles lodret med den 

 ene Kant opad, den anden nedad. 

 Hertil maa vore to inden- 

 landske Arter henføres, P. palustris og silvatica, som tindes 

 omtalte hos Müller. 



Disse Blomster ere aabenbart stærkest tilpassede til 

 Insektbesøg. De besøgende Humler sætte sig paa den skæve 



Fig. 31. Pedicularis 

 Sceptrum carolinum 

 fra Kola. 



Overlæben set forfra og 

 fra Siden. Anthererne ere 

 aabne. Der er fortil et fladt 

 eller indad bøjet Parti; og 

 Spalten er foroven tæt til- 

 lukket. Arret rager i dette 

 Tilfælde ikke frem, men ses 

 lige indenfor den øverste 

 Ende af Spalten. 



