i 



I ' 223 



bag de store, i Randen med nogle lange Flige forsynede 

 i Højblade. 



I Heller ikke i en Blomst som G vil Selvbestøvning være 



I let, men i Blomster paa H's Standpunkt vil Selvbestøvning 

 j kunne finde Sted med Lethed, da Pollen næsten uundgaaelig 

 vil falde ned paa Arret. 



Blomsten besøges af smaa Hvepse, da der i flere af 

 dem fandtes 1 — 2 saadanne indesluttede (Slægten Pteromalus). 

 Disse ville ved at krybe ind og ud i Blomsterne næppe 

 undgaa at berøre baade Ar og Antherer og fremkalde saa 

 vel Kryds- som Selvbestøvning. 



I det sendte Materiale var der to misdannede Blomster 

 med Griflen delt i to og med Mellemformer mellem Frugt- 

 blade og Støvblade. 



Rhinanthus (Fig. 35) 



synes mig at være den Slægt, der i Bestøvnings-Mekanismen 

 mest ligner Pedicularis: Overlæben er ogsaa her en Del 

 sammentrykket, men Spalten er dog langt videre, og derfor 

 bliver det Apparat af Ruheder, der skal forstørre Rystelsen, 

 som Insektets Indtrængen fremkalder, henlagt paa et andet 

 Sted, nemlig til Støvtraadene ; den piggede „Rulle" hos 

 Pedicularis erstattes her af de meget tykke og kraftige, med 

 ganske lignende, spidse Vorter forsynede Støvtraade (Fig. 35) ; 

 særlig ere de to forreste meget kraftige og støde tillige tættest 

 sammen i Blomstens Midtlinie. Sammenlignes hermed Pedi- 

 c«^ari5-Støvtraadene, vil deres tynde, slanke Form være paa- 

 faldende. Idet Insektet med Snabel og Hoved trænger ned 

 mellem disse Dele, rystes altsaa ogsaa her Anthererne voldsomt, 

 og Pollen falder ned. Da Overlæben var saa stærkt sammen- 

 trykket hos Pedicularis, behøvedes der intet særligt Apparat 

 til at hindre Pollen i at falde ud til Siden, og i det højeste 

 bleve Støvtraadene forsynede med faa lange Haar. Men 

 her er et saadant Apparat mere nødvendigt, og fremkommer 

 derved, at Anthererne i deres Kanter og nedre Ender for- 

 synes med tætte Filtliaar, som sammenknytte de to paa 

 hver Side liggende Antherer indbyrdes, og dernæst foroven i 



