294 



som senere og sikkerlig med Rette er bleven indordnet i 

 hin. De to hidtil kjendte Arter synes at være meget sjeldne 

 Væxter; ikke engang Bent h am og Hooker^) har havt 

 dem til Undersøgelse, og jeg skal derfor i det følgende gaa 

 noget nærmere ind paa Beskrivelsen af det Materiale, som 

 har foreligget mig i otte, velbevarede Individer, samt Rester 

 og Stmiiper af andre. 



Plantens vegetative System bestaaer for Størstedelen af 

 Stængel og Rod; Blade mangle næsten ganske; om de skjæl-. 

 formede Brakteer skal der siden blive Tale. 



Stængelen bestaaer af to vel adskilte Skudgenera- 

 tioner. Fra et underjordisk, mere eller mindre horizontalt 

 liggende, centimeterlangt Rhizom, der i Spidsen ender 

 med en af smaa, skj ælf ormede LaA^ blade dannet Knop, ud- 

 gaaer der een (meget sjeldent to) overjordisk Stængel; den 

 udspringer i Axelen af et paa Grund af sin destruerede Til- 

 stand forøvrigt ikke let paavisehgt Rhizomskjæl og bærer 

 aldeles ingen Bladdannelser, førend den grener sig i den 

 florale Del. Her findes skjælformede, ved Basis eien- 

 dommelig opsvulmede Høiblade. Denne florale Gren hæver 

 sig til en Høide af c. 7 eller 8 Gtm. og har en Tykkelse 

 af omtrent 2 Den er budt kantet, aldeles glat og 



halvgjennemsigtig. Som hos saa mange andre Saprofyt er 

 er Bladdannelsen altsaa meget tilbagetrængt. 



De traadformede , u grenede, brunlige Rødder have 

 en Tykkelse af c. 1™^^^- og udspringe i meget stort Antal 

 fra alle Rhizomets Sider. De ere kun sparsomt besatte 

 med korte Rodhaar, og kunne naa en Længde af indtil 

 7 à 8 Gtm. 



Blomsterstanden er faablomstret , idet den kun be- 

 staaer af tre eller to Blomster af meget forskjelligt Udviklings- 

 trin; Planten er tvebo. Hanplanten har i Regelen flere 

 Blomster end Hunplanten. 



^) Genera plantaruin; vol. III, p. 1002. (Beskrivelserne synes overalt 

 at støtte sig paa Miers og Gardners Àrbeider, f. Ex. hos Engler Å: 

 Prantl, Schnitzlein, Lindley o. a.). 



