â95 



Det blomsterbærende Skaft ender foroven med en 

 Blomst. Et Stykke underneden denne sidder en skeformet, 

 hul, i Spidsen afrundet Braktee, der ikke, saaledes som den 

 tilsvarende Bladdannelse hos Tr. hyalma skildres , er helt 

 stængelomfattende, men kun halvt og ved sin Basis danner 

 to Stængelens Sider beklædende, forholdsvis store Ører. 

 Saa længe Blomsten er lille, er den helt omsluttet af dette 

 Blad. Ligeover for dette bøier Stængelen ud til Siden og 

 ender her med en meget mindre Blomsterknop, som i endnu 

 yngre Tilstand har været indesluttet af de omtalte Ører. 

 Denne Blomst, der altsaa intet Støtteblad har, er den ved 

 Forskydning („Uebergipfelung" ) til Siden trængte Hovedaxe, 

 paa hvilken hin første Blomst sidder. Fremkommer der 

 endnu en Blomst, kommer denne ligeledes ved Forskyd- 

 ning til at sidde tilsyneladende paa Siden paa den andens 

 Axe lige over for en Braktee, og den hele lille Blomster- 

 stand, der ved flygtig Betragtning kunde ligne en Skrue 

 eller en Segl, bliver saaledes monopodial med stadig Til- 

 sidekasten af Hovedaxen. Hver Blomst vender et Perigon- 

 blad udad imod Brakteen. Støvdragerne afvexle med 

 Blosterbladene. (Smig. Diagrammet paa Tavlen, Fig. 10). 

 De Blomsten i Knopleiet fast omsluttende Høiblade visne 

 hurtig hen; kun Basalpartierne og Ørerne holde sig. 



I Hovedsagen ligne Blomsterne dem, vi allerede kjende 

 fra Triuris hyalina; jeg skal derfor ikke' opholde mig længe 

 ved dem. De tre brede, tilsidst meget stærkt tilbagebøiede 

 Blosterblade ere især hos Hanblomsten sammenvoxne ved 

 deres Basis med hinanden, noget mere end hos Tr. hyalina, 

 mindre end hos Tr. lutea. Hos hin siges Perigonet i Ori- 

 ginalbeskrivelserne at være „S-phyllum'', hos denne derimod 

 ,j6-pariitum^' . 



De berømte „Haler" eller Perigonvedhæng, som have 

 givet Familien Navn, angives af Miers at være hule. Paa 

 hans Figurer, særlig paa Afl)ildningerne af Knopperne, ser 

 man ogsaa tydelig de poreformede Indgangsaabninger til 

 Vedhængene udvendig paa Perigonbladcnes Spids, og ("«ard- 

 ner, som har undersøgt hans Originalexem])larer, angiver 



