596 



för godt att slå ned sina bopålar, och der han sålunda för en 

 längre tid kan komma att uppehålla sig. Denna utbredning är 

 derföre en af de mest vidsträckta. I överensstämmelse med 

 hvad ofvan blifvit sagdt, förekommer han inom Sverige ännu 

 någon gång i de sydligare delarne af Småland, och sannolikt, 

 ehuru mycket sällan , i de nordligare delarne af Skåne ; och mot 

 norden är han utbredd ända till de nordligaste trakterna af Norge. 

 Han förekommer äfven någon gång i detta lands sydligare delar, 

 t. ex. i trakten af Christiania, enligt E. Collett. För öfrigt 

 finnes han i större delen af Europa, och ej blott i dess östra 

 och mellersta delar, t. ex. på Karpatherna och Ardennerna, utan 

 äfven här och der i dess sydligare trakter, t. ex. i södra Frank- 

 rike , norra Spanien och i Schweitz. I Tyskland är han sällsynt, 

 och är för det mesta inskränkt till dess nordöstra trakter. Utom 

 Europa förekommer han i större delen af Asien, från Ural till 

 Kamtschatka och Ochotska Hafvet, och från Ishafvets kuster till 

 Himalaya; och då, såsom åtskilliga, t. ex. J. A. Wagner, an- 

 taga, den Nordamerikanske hvite, grå och svarte m. m. vargen 

 (Canis occidentalis , Kichardson) sannolikt blott är en varietet 

 af samma art, så är han äfven utbredd öfver större delen af 

 Norra Amerika, från Mexico och Florida till Ishafvet. 



Till vistelseort väljer vargen under våren och sommaren 

 från menniskoboningarna aflägsna och vilda skogs- eller bergs- 

 trakter, der han undangömmer sig i täta snår, under trädrötter 

 och kullfallna träd, på torfmossar eller ock i hål och skrefvor 

 i bergen. Det händer stundom, att han har sitt bo eller lya ej 

 långt från af menniskor bebodda trakter, och vid sådana till- 

 fällen gifver han vanligen sin närvaro tillkänna genom den för- 

 ödelse, som] han anställer bland husdjuren, för att skaffa föda 

 till sina ungar. Eljest är han merendels under sommaren 

 mindre bemärkt, än under hösten och vintren, då han ofta 

 i större eller mindre flock stryker vida omkring, för att söka 

 efter rof. Under dessa ströftåg söker han under aftnarne och 

 nätterna vanligen sådana öppna platser, som medgifva en fri 

 utsigt, det vare sig slätter eller kala backar på landet, eller 

 på isen på tillfrusna sjöar. Äfven under vintren ligger han van- 

 ligen stilla och dold under dagen. Då flera vargar åtföljas på 

 ett fält eller en is, som är betäckt af snö, trampa de van- 

 ligen i samma spår, så att det ser ut, som om endast en varg 

 der hade gått fram. Så snart de komma till banade vägar, går 



