599 



eller början af Maj. Enligt Blasius sker parningen under vin- 

 tren från December till April, och honan går drägtig i ungefär 

 13 veckor. De yngre para sig i allmänhet något sednare än de 

 äldre. Honan föder från 4 till och rn^d 9 å 10 ungar, som äro 

 blinda delOå 11 första dygnen. Som små äro de mycket mörka 

 eller svartaktiga till färgen. De åtfölja modren ända tills nästa 

 parningstid, och undervisas af henne i konsten att fånga rof. 



Med hunden alstrar vargen fruktsamma bastarder, och In- 

 dianerna i N. Amerika och Eskimåerna bruka ofta croisera sina 

 hundracer med vargen, för att förbättra dem 1 ). Denna af komma 

 är vanligen icke någon fullkomlig mellanform mellan hund och 

 varg, utan af samma kull kunna somliga närma sig mera intill 

 vargen, och andra mera intill hunden. En anmärkningsvärd be- 

 rättelse om dylika bastarder, som i Dalarne blifvit tagne i lyan 

 hos en vild varghona, och af hvilka trenne blefvo tillvaratagne, 

 och den ene blifvit så tam, att han kunnat användas till jagt, 

 anföres i Svenska Jägareförbundets Nya Tidskrift 2 ). 



II. Slägtet Yulpes, Spencer F. Baird. 1859. 



Kufvudet med nosen utdragen och mer eller mindre starkt 

 tillspetsad. Pupillen aflång och nästan vertical. Svansen med 

 håren längre än hal/va kroppen , och dess hårbetäckning sär- 

 deles yfvig. A craniet äro bullce ossece längre än breda. Det 

 främre kilbenets kropp är å undre sidan långs åt starkt konvex 

 eller kölad, och denna konvexitet eller köl är mer eller mindre 

 sammanhängande med den af plogbenet bildade kölen. Pann- 

 benen äro föga konvexa , och deras po storbitalut skott äro of van 

 konkava , med foga eller icke nedböjd spets. Kindbågarne hafva 

 otydliga eller inga po storbitalut skott. — Be öfre roftändernas 

 häl är väl utbildad, och med form af en nedstående spetsig 

 knöl. Knöltändernas antal är det normala. 



Enligt J. E. Gtkat räknas till detta slägte 18 arter, då man 

 derunder äfven inbegriper fjellräfven, hvilken af honom upp- 

 ställes såsom typ för ett eget slägte ; och representanter för det- 



1) Charles Darwin: The variation of animals and plants under dorne- 

 stication . pag. 21 ; och Audubon and Bachman : The viviparous quadrupeds 

 of North America, vol. II. pag, 160. — 1851. 



2) 5:te årg. (1867) pag. 90. 



39 



