601 



Vulpes vulgaris, J. E. Gråy: Notes on the Skulls of the Species of Dogs, 

 Wolves and Foxes (Canidce) in the Collection oi the 

 British Museum ; Proceed. of the Zoolog. Soc. of London, 

 1868, pag. 515. — 1868. 



Canis Vulpes, V. Fatio: Faune des Vertébrés de la Suisse, vol. I, Hist. 

 nat.des Mammif., pag, 291. — 1869. 



JBesJcr. c?, fullvuxen: Längd af kroppen från nosspetsen 

 till anus 2 fot 5 tum eller 750 mill. L. af hufvudet 6 2 / 10 t. eller 

 186mill. L. af örat från basen af yttre kanten och utan håren 

 3 3 /m t eller 99 mill. L. af främre extremiteten från armbågen 

 till 3:dje eller 4:de tåns klospets 87 2 t- eller 255 mill. L. af 

 bakre extremit. från hälen till 2:dra eller 3:dje tåns klospets 

 6 V 2 t. eller 165 mill. L. af svansen utan håren 14 t. eller 420 

 mill. L. af D:o med håren 16 V 2 t. eller 495 mill. — Q, full- 

 vuxen: Kroppsl. 2 f. 3 t. eller 690 mill. L. af svansen utan 

 håren 12 t. eller 360 mill., och med håren 14 t. eller 420 mill. 

 — Stundom erhållas hanar, som äro något större än den anförde. 



Kroppsbyggnaden är spensligare än hos föregående arten, 

 ehuru den mer eller mindre yfviga hårfällen förlänar räfven ut- 

 seendet af att vara mera undersätsig än han verkligen är. Hans 

 extremiteter äro i förhållande till bålens längd något längre än 

 hos vargen, och deras benbyggnad är spensligare. Hvad som 

 isynnerhet gifver räfven sitt egendomliga utseende, är hans 

 utdragne och särdeles spetsige nos, hans stora och trubbigt till- 

 spetsade öron, och hans långe och yfvige svans, i förening med 

 den ofvantill och på kroppssidorna förherrskande gulbrunaktiga 

 färgen. Hufvudet har sin bakre del tjock och bred. Nosspetsen 

 är bar, och öfverläppen är framtill delad af en vertical naken 

 fåra, som fortsättes öfver den förre. A hvardera sidan af nosen 

 äro 6 sneda rader af svarta morrhår, af hvilka ett och annat af 

 de bakersta är så långt, att det räcker bakom ögonen. På kin- 

 den bakom munvinkeln äro ett par grupper af dylika fåtaliga 

 hår, och ofvan hvartdera ögat förefinnes äfven en sådan. Midt 

 under hakan äro 3:ne sådana, som stundom äro hvita, och stun- 

 dom till dels svarta. Ögonöppningarne äro sneda. Ögonen äro 

 temligen stora , och större än hos vargen , och detta samt deras 

 under ljusets inflytande aflånga och nästan verticala pupill — 

 d. v. s. den jemförelsevis starka rörligheten i regnbågshinnan — 

 ådagalägger, att dessa ögon äro särdeles lämpliga för syn under 



39* 



